Handicappet uden diagnose - Elisabeth Kampmann
Handicappet uden diagnose - Elisabeth Kampmann
Handicappet uden diagnose - Elisabeth Kampmann
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Der kan være tale om forskellige former for konformitet og dertil hørende forskellige former<br />
for isomorfi, nemlig kategorisk konformitet, strukturel konformitet eller processoral<br />
konformitet. Jeg vil antage, at det her drejer sig om processoral konformitet. Som følge af<br />
pres/usikkerhed vælger forvaltningen at gøre ting på en bestemt måde. Her trækkes der på<br />
institutionaliserede myter ud fra sociale konstruktioner (Meyer et al, 1983). Myterne består<br />
tilsyneladende i, at den lægevidenskabelige dokumentation giver en sikkerhed. Her er der tale<br />
om mimetisk isomorfi, dvs. at organisationerne efterligner hinanden <strong>uden</strong> at der er tale om<br />
normative eller regelsatte pres udefra.<br />
Kliniske metoder som legitimitet<br />
Jeg har i min analyse fået bekræftet nogle af de forhold, som Stone beskrev i forhold til<br />
handicapbegrebet som distributivt kriterium. Hun beskrev, at handicap bl.a. er et fænomen,<br />
der kan forstås og defineres gennem kliniske metoder, og denne dimension af<br />
handicapbegrebet bidrager til at give legitimitet til handicapbegrebet som distributivt<br />
kriterium. Denne forståelse af handicapbegrebet hviler blandt andet på nogle antagelser om, at<br />
den individuelle tilstand er objektiv og målbar, og at tilstanden hos den enkelte kan måles<br />
<strong>uden</strong> individets medvirken. Det giver forståelsen et objektivt og neutralt skær. Dermed bliver<br />
denne forståelse af handicapbegrebet medvirkende til at legitimere individuelle ansøgninger<br />
om sociale ydelser, og gør handicapbegrebet velegnet som distributivt kriterium.<br />
Jeg har i analysen af min empiri fået bekræftet, at disse antagelser i høj grad er i spil i<br />
socialforvaltninger i dag – og dette på trods af, at lovgivningen helt klart siger noget andet.<br />
Lovgivningen lægger vægten på en forståelsen af den enkeltes livsvilkår og mindre på<br />
lægelige oplysninger.<br />
Det relative handicapbegreb som distributivt kriterium italesættes, men ikke i særlig høj grad.<br />
Det italesættes især i forhold til et godt samarbejde mellem forældre og socialrådgivere et<br />
stykke inde i forløbet. Det er kliniske målinger og diagnostiske vurderinger, der er afgørende<br />
for at skabe legitimitet for anerkendelsen af at tilhøre målgruppen for Serviceloven og at blive<br />
ved med at tilhøre denne målgruppe. Socialrådgiverne kommer derved til i stor udstrækning at<br />
overlade det skøn, som de selv har retten til at foretage, til læger.<br />
Det vil sige, at i den sociale praksis er opgøret med den individualistiske og medicinsk<br />
orienterede tænkning reelt ikke slået igennem. Det betyder, at på grund af en administrativ<br />
logik og et administrativt legitimitetsbehov lægges der en stor definitionsmagt på den<br />
lægevidenskabelige viden.<br />
De ideer og værdier vedr. distribution af sociale ydelser, som ligger bag lovgivningen,<br />
realiseres ikke i fuld udstrækning.<br />
110