Handicappet uden diagnose - Elisabeth Kampmann
Handicappet uden diagnose - Elisabeth Kampmann
Handicappet uden diagnose - Elisabeth Kampmann
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Forklaringer på <strong>diagnose</strong>rs store betydning for tildeling af<br />
sociale ydelser<br />
Jeg vil i dette afsnit forsøge at opstille nogle forskellige forklaringer på, hvorfor det forholder<br />
sig således, at en medicinsk <strong>diagnose</strong> applikeret på et barn gør det lettere at konstruere en<br />
problemkategori i socialforvaltningen, og dermed letter adgang til sociale ydelser.<br />
Organisationsteoretisk<br />
Jeg har allerede tidligere været inde på et delelement af den nyinstitutionelle måde at se på<br />
organisationer. Jeg har set på socialforvaltningen som en åben organisation, der har behov for<br />
at anvende bufferskabende strategier for at beskytte den producerende kerne i forvaltningen.<br />
Der sættes filtre ind i forhold til at klienterne overhovedet kan komme ind i<br />
socialforvaltningerne og blive regnet som tilhørende målgruppen for sociale ydelser for<br />
handicappede børn. Jeg har tolket netop anvendelsen af de lægelige, diagnostiske oplysninger<br />
som et sådant bufferskabende filter. Denne teori forklarer ud fra en organisatorisk synsvinkel,<br />
hvorfor der sættes filtre ind, men den forklarer ikke, hvorfor det netop er lægelige<br />
oplysninger, der anvendes som filter. Det vil jeg forsøge at forklare ved hjælp af andre teorier,<br />
men inden da vil jeg lige drage et andet organisatorisk aspekt ind, som forklarer udbredelsen<br />
af fundet af dette filter. Der er tilsyneladende tale om en kognitiv/kulturel påvirkning af<br />
socialforvaltningerne, der gør, at mange af dem arbejder på samme måde, nemlig at de netop<br />
anvender lægelige diagnostiske oplysninger som garanti for lovhjemmel i så høj grad, som de<br />
gør, og med den vægt de lægger på disse oplysninger. Der ses en klar isomorfi mellem de<br />
forskellige organisationer (Mejlby et al, 2002: 111) – nemlig at socialforvaltningerne over tid<br />
efterligner og kommer til at tage de samme ting for givet. Det gælder for de seks forskellige<br />
socialforvaltninger, som jeg har undersøgt. Det gælder også for dem,<br />
Socialforskningsinstituttet har undersøgt i den undersøgelse, jeg tidligere har refereret til, og<br />
hvor der blev fundet den samme optagethed af <strong>diagnose</strong>r, som jeg har fundet.<br />
Det at inkorporere institutionelle regler i sin egen struktur kaldes isomorfi. Isomorfi betragtes<br />
af nyinstitutionelle teoretikere som den primære broskabende strategi i forhold til de<br />
institutionelle<br />
omgivelser (Meyer et al, 1983). Det betyder at organisationer kommer til at ligne hinanden<br />
(Mejlby et al, 2002: 111). ”Institutional isomorphism promotes the succes and survival of<br />
organizations. Incorporating externally legitimated formal structures increases the<br />
commitment of internal participants and external constituents” (Meyer et al, 1983, 49).<br />
109