Handicappet uden diagnose - Elisabeth Kampmann
Handicappet uden diagnose - Elisabeth Kampmann
Handicappet uden diagnose - Elisabeth Kampmann
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
indbyrdes dialog. Den nye sagsbehandlers subjektposition kommer til at fremstå som<br />
forstående, oplysende, spørgende. Her er der ligeledes tale om, at<br />
problemløsningskategorierne bliver oplyst fra sagsbehandlerens side.<br />
altså der var ikke så meget det der, uuhh, mistænkeliggjort, eller noget, vel, og det gjorde jo<br />
også, jamen man har jo slet ikke lyst til overhovedet på nogen måde og skulle fylde noget på<br />
eller skulle nogen gange så tænker jeg, gud ja, jamen jeg skal jo fortælle et helt univers for at<br />
få skide femogtyve kroner.<br />
Det italesættes, at der nu ikke er nogen oplevelse af mistænkeliggørelse, som vi tidligere har<br />
set var en fremherskende oplevelse. Effekten heraf er <strong>uden</strong> tydelig agency – der bruges ”man”<br />
og med common sense ”jo” – det vil sige, at det ikke at blive mistænkeliggjort bevirker, at<br />
der ikke opstår nogen lyst til at snyde systemet. Der bliver således mulighed for et mere åbent<br />
og ærligt samarbejde.<br />
hun deltager i stort set de møder, der er med skoler og så videre, får sådan et godt indblik i,<br />
hvem er han egentlig, og hvad synes andre, hvor er han henne, men en meget stor del af det<br />
synes jeg også er at hun….hun giver os nogle muligheder for at få det til at fungere…..<br />
Her fremskrives en subjektposition hos socialrådgiveren, som en der er oprigtigt interesseret i<br />
drengen og familien og er i stand til at hjælpe i ordets egentlige forstand: ”giver os<br />
muligheder for at få det til at fungere”. Her er en antydningsvis kontekstualisering af det<br />
relative handicapbegreb.<br />
De to familier, hvor barnet har fået applikeret en <strong>diagnose</strong>, italesætter kun oplevelser af en<br />
vellykket matching mellem problemkategorier og problemløsning. Jeg vil i det følgende give<br />
nogle eksempler herpå.<br />
Mettes mor italesætter situationen, da hun havde fået datterens <strong>diagnose</strong> at vide, således:<br />
Og i og med det kom så kunne jeg også..så…åbnedes det jo så, altså jeg synes bestemt ikke,<br />
det har været lukket, men så lige pludselig…nå det er det, vi har med at gøre, og så blev det<br />
sådan her, så skal der sættes det det det, så kom det hele, så skal det bare sættes i værk.<br />
Med <strong>diagnose</strong>n ”så åbnedes det jo så”. Her er ingen agency – det er både en passivform og<br />
common sense. Det fremstår således som et mere eller mindre naturgivent fænomen, at<br />
<strong>diagnose</strong>n fejer al tvivl til side hos socialrådgiveren. Informanten understreger, at der ikke har<br />
været lukket før, men fornemmelsen af afklaring ”nå, det er det, vi har med at gøre” og at vide<br />
præcist, hvad man skal gøre ”så kom det hele, så skal det bare sættes i værk” kommer, når<br />
man har <strong>diagnose</strong>n. Det italesættes således, at med <strong>diagnose</strong>n passer det hele ind i<br />
problemkategorierne og udløser problemløsningskategorierne af sig selv.<br />
104