Tofte Skovs nyere historie - Aage V. Jensens Fonde
Tofte Skovs nyere historie - Aage V. Jensens Fonde
Tofte Skovs nyere historie - Aage V. Jensens Fonde
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
dødsdag gjaldt, at skovfolkene blev tålt indtil kl.<br />
17, men derefter havde de at holde sig væk – ude<br />
af hegnet indtil næste morgen (Svendsen 2006).<br />
Peter Knudsen fortæller: ”i <strong>Tofte</strong> var lensgreven<br />
sin egen skovrider indtil omkring 1970. Godsets<br />
skovrider fik ikke lov” (cit. P. Knudsen 2006).<br />
Lensgrevens generelle holdning blev udtrykt i:<br />
”Vildtet skal være her, mennesket kan være her”<br />
(cit. P. Knudsen 2006). Ligeledes sagde han i<br />
januar 1970, i forbindelse med udnævnelsen af<br />
Peter Knudsen til revirjæger: ”Nu får De Toft som<br />
ansvarsområde, og så vidt det er muligt hold da en<br />
fod på bremsepedalen hvad udvikling angår. Det<br />
har vi gjort i 100 år. Se hvad vi har opnået!” (cit.<br />
P. Knudsen 2006 og 2007).<br />
Driftsplanen 1924-39<br />
Den første egentlige driftsplan for <strong>Tofte</strong> Skov,<br />
gældende for perioden 1924-1939, blev udarbejdet<br />
i tidsrummet april 1924 til juni 1926, som<br />
del af en samlet planlægning og korttegning for<br />
hele Lindenborg Skovdistrikt. Planen omfatter<br />
både bevoksningsbeskrivelser, taxationer, korttegning<br />
med afdelingsnet samt fysisk etablering<br />
af dette med nummererede betonpæle i terrænet.<br />
Enkelte af disse pæle findes stadig på deres<br />
plads, om end noget forvitrede (figur 12).<br />
For <strong>Tofte</strong>s vedkommende er den fremtidsorienterede<br />
del af 1924-planen først og fremmest<br />
en skovrejsningsplan, hvor hovedvægten er lagt<br />
på fortsat tilplantning af åbne arealer med nåletræ.<br />
Bortset fra to steder med overstanderhugst,<br />
opererer planen slet ikke med foryngelse eller<br />
omvandling af gammel løvskov, men planlægger<br />
udelukkende nykulturer på opgivne agre, enge,<br />
sletter, hede, klithede og kulturpåvirket mose.<br />
Planen foreskrev af tiltag i 1. periode:<br />
• Tilsåning af den østlige del af højmosen<br />
(vest for Sjældenglad samt Tranesig og Vest-<br />
og Nordgabet syd for <strong>Tofte</strong>søvej) med birk.<br />
• Tilplantning af heder og sletter syd for Bønderskoven<br />
med nåletræ.<br />
• Tilplantning af hede og sletter øst for Sellegårdsbækken<br />
med nåletræ på ca. 10 % af<br />
arealet i de enkelte afdelinger.<br />
• Hugst af overstandere af løvtræ over den ca.<br />
0,6 ha store ædelgranplantning i nordsiden<br />
af Bøndernes Egeskov.<br />
• Hugst af 150-årige egeoverstandere over<br />
ung birk i den nordøstlige del af Østerskov.<br />
• Tilkultivering på <strong>Tofte</strong> Bakke med forskelligt<br />
løv- og nåletræ.<br />
Distriktet havde egen skovplanteskole i <strong>Tofte</strong><br />
Skov; i 1924-planen er afd. 1315 på 0,76 ha ved<br />
Gl. Skovfogedsted (del af nuværende 197d) afsat<br />
som planteskole, og sandsynligvis blev en del af<br />
de nye planter produceret her.<br />
Størstedelen af de planlagte tilplantninger fandt<br />
sted i årene derefter, bl.a. tilplantningen med<br />
skovfyr ved Sjældenglad 1930-37. I tidsrummet<br />
mellem 1924 og 1943 tilplantedes (ifølge en løs<br />
lap, som var lagt ind i driftplanbogen i Lindenborgs<br />
arkiv) således 108 ha med fyr, 79,4 ha med<br />
gran og 8,8 ha med eg.<br />
Driften af løvskovene var tilsyneladende ret<br />
ekstensiv. Brændselsbehov til de få tilbageværende<br />
ejendomme samt til imødekommelse af<br />
pligthugstkravene under 1. og 2. verdenskrig<br />
blev sandsynligvis imødekommet med bl.a. dødt<br />
ved, tyndingshugster og ellestævning. De få<br />
67