magasinet - Bergsbureau.dk
magasinet - Bergsbureau.dk
magasinet - Bergsbureau.dk
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
<strong>magasinet</strong><br />
SKRIGHALSEN<br />
Kalle Post<br />
HANSAAGE BØGGILD<br />
Fortælleren<br />
HUSSEIN AL-KARIM<br />
3700 Rønne<br />
TRADITONEN TRO<br />
Kildefesten<br />
Pris kr. 60,-<br />
2003 > NR.1<br />
VI TRÆNGER SÅDAN TIL<br />
Bornholm<br />
<strong>magasinet</strong> bornholm | 1
2 | <strong>magasinet</strong> bornholm<br />
Skippertorvet · Nexø Havn · 56 44 10 81
A visit is a must<br />
www.BalticSeaGlass.com www.BenteHammer.<strong>dk</strong><br />
<strong>magasinet</strong> bornholm | 3
4 | <strong>magasinet</strong> bornholm<br />
SERVERINGSFORSLAG
A T F O R T Æ L L E B O R N H O L M<br />
Magasinet Bornholm<br />
udgives af de Bornholmske<br />
Borgerforeningers<br />
Samvirke med økonomisk<br />
støtte fra Indenrigs- og<br />
Sundhedsministeriets<br />
Landdistriktspulje og i samarbejde<br />
med Leader+ med økonomisk<br />
støtte fra EU. Magasinet<br />
u<strong>dk</strong>ommer i november på dansk<br />
og i maj på dansk og engelsk.<br />
Ansv. redaktør<br />
Jørgen Hammer<br />
Produktion<br />
Konnect, Gl Rønnevej 17B,<br />
3730 Nexø, 70 20 29 49,<br />
www.konnect.<strong>dk</strong><br />
Artdirectors<br />
Engelke Toklum og<br />
Frank Eriksen<br />
Annoncer<br />
Lone Thomsen,<br />
Konnect Kommunikation -<br />
70 20 29 49.<br />
Annoncepriser<br />
www.bornholmliv.<strong>dk</strong><br />
Oplag<br />
14.000<br />
Oplaget sælges overalt på<br />
Bornholm.<br />
Tryk<br />
Svendborg Tryk<br />
Bornholm er et særegent sted. Historien, naturen,<br />
sproget, byggeskikken, maden, roen, kunsten og<br />
kunsthåndværket, livet som det leves viser tydelige<br />
træk af en regional identitet. En afsides beliggenhed<br />
og det beskyttede vand gør en forskel, gør Bornholm<br />
til noget unikt.<br />
Magasinet Bornholm præsenterer fænomenet Bornholm.<br />
Magasinet fomidler og sætter øens gode historier<br />
i scene, graver i fortiden, finder pejlepunkter for<br />
fremtiden og sætter kulturen i relief.<br />
For mange er Bornholm en ø, der tager plads i hjertet.<br />
For mange er Bornholm et sted, som ikke passerer<br />
ufordøjet. En ø, som man er nødt til at vende tilbage<br />
til.<br />
Magasinets mission er at give mulighed for at komme<br />
lidt tættere på. Missionen er kort sagt, at ’fortælle<br />
Bornholm’ for både herboende og vores gæster.<br />
Det er vores håb, at resultatet af vores anstrengelser vil<br />
resultere i udsigt og indsigt, formidle inspiration og viden<br />
og præsentere historier, der kan fortælles videre.<br />
For Bornholm er en god historie værd. Tag godt i mod<br />
<strong>magasinet</strong>. God fornøjelse.<br />
Jørgen Hammer,<br />
Ansvarshavende redaktør<br />
<strong>magasinet</strong> bornholm | 5
En topmoderne biograf i nostalgiske rammer<br />
6 | <strong>magasinet</strong> bornholm<br />
...fortsættes i Rønne Bio<br />
Rønne Bio viser over 30 premierer om året - både<br />
danmarks-/verdenspremierer, vi har en børnefilmklub,<br />
en støtteforening ved navn Rønne Bios Venner<br />
og er med i Biografklub Danmark, hvor man kan få<br />
billetter til halv pris.<br />
Biografens kinotekniske udstyr er fra 2003:<br />
Vores lydsystem hedder: Dolby Digital Surround<br />
Ex. (efter gældende THX-standard) - det nyeste der<br />
findes på markedet.<br />
Vores kinomaskine hedder Ernemann E15-5000 og vi<br />
har nyt lærred, så også bille<strong>dk</strong>valiteten er i top.<br />
Vi har 250 nye, komfortable stole og god benplads<br />
mellem rækkerne.<br />
Den gamle stil fra 50’erne er bevaret i både foyer<br />
og sal. Biografen er fra 1951.<br />
Rønne Bio har gennemgået en større salrenovering<br />
i 2003.
Forside<br />
Klipperne ved Vigehavn har<br />
gennem århundreder været<br />
skueplads for folkets hyldest<br />
til den hellige kilde. I dag<br />
er kildefesten I Svaneke tæt<br />
forbundet med fejringen af<br />
årets konfirmander.<br />
Model: Najda Karadza<br />
Styling: Mette Itenov<br />
Fotograf: Torben Villumsen<br />
I N D H O L D<br />
8<br />
16<br />
20<br />
30<br />
45<br />
46<br />
58<br />
64<br />
70<br />
76<br />
86<br />
94<br />
HUSSEIN AHMAD ABDEL AL-KARIM,<br />
3700 RØNNE<br />
Hussein er langsomt ved at slå rødder på<br />
Bornholm efter flugten fra<br />
Sadam Husseins Irak<br />
SMID ØSTERSØENS DRONNING PÅ<br />
TALLERKNEN<br />
Torsk, torsk, torsk. Rita Kofoed – ja, den Rita<br />
– og Frank Truberg deler ud af deres<br />
opskrifter<br />
FU SHAN HAI OG EDDERFUGLENE<br />
I 19 år har han kigget ud over havet - Niels<br />
Sørensen er fyrmester på Hammer Odde Fyr<br />
DET BORNHOLMSKE SPISEKAMMER<br />
Preben, Thorkild, Nils, Jørgen, Jesper. Fem<br />
ildsjæle med en fælles interese for mad,<br />
drikke og livskvalitet. Om det gode øl,<br />
den bornholmske rødvin, Spegelars, den øko-<br />
logiske is og bornholmernes eget mel<br />
ER BORNHOLMERNE NÆRIGE<br />
Eller historien om, hvorfor Onkel Joakim taler<br />
bornholmsk, når Disney-sjov ruller over skær-<br />
men hver fredag aften<br />
AT FORTÆLLE BORNHOLM<br />
I snart en menneskealder har han ’fortalt<br />
Bornholm’. Han er fortælleren. Mød Hansaage<br />
Bøggild<br />
TRADITIONEN TRO<br />
Kildefesten i Svaneke er noget særligt. En<br />
særegen cocktail af gammel mystik og kris-<br />
tendommens ritualer<br />
PRÆSTESNÛDAN I PEDERSKER<br />
Lyseblå Lada af ubestemmelig alder. En ciga-<br />
ret i flaben. Og præstekrave. Ung nyuddannet<br />
præst tager livtag med ’landsby-Bornholm’<br />
VI TRÆNGER SÅDAN...<br />
Gilla og Karl Kruschel har rejst kloden tynd,<br />
men hvert år holder de tre ugers ferie på<br />
Bornholm. I år for 25. gang<br />
KALLE, KALLE, KALLE<br />
Alle kender Kalle. Kalle kender alle. Kalle Post<br />
fra Svaneke, stjerne for en aften, rocksanger,<br />
eller bare Henrik Brandt Schou<br />
EN OMVEJ PÅ 20 ÅR<br />
Om brændt pandehår og svedne øjenbryn.<br />
I 20 år gnavede ormen, inden Svend Holst-<br />
Pedersen endelig endte som glasformgiver<br />
DET SIMPLE ER SVÆRT<br />
Unikt bornholmsk møbeldesign på kanten af<br />
Utzon. Om far og datter, der bare ikke kan<br />
lade være<br />
<strong>magasinet</strong> bornholm | 7
Eksotiske grøntsager<br />
Hussein Ahmad Abdel Al-Karim,<br />
3700 Rønne<br />
Et arabisk hjørne i Rønne<br />
8 | <strong>magasinet</strong> bornholm<br />
DE HAR HAFT DEM I KØBENHAVN I ÅREVIS<br />
– BUTIKKER, SOM MINDER OM, AT DER ER EN<br />
VERDEN FJERNT FRA DANMARK, HVOR MAN<br />
SPISER ANDERLEDES, TALER ANDERLEDES<br />
– OG HOLDER ÅBENT FRA SILDE TIL SENT.<br />
RØNNE HAR FÅET SIN FØRSTE ARABISKE<br />
BUTIK, ÅBNET AF FLYGTNINGEN HUSSEIN<br />
OG HANS FAMILIE.<br />
Tekst: Torben Østergaard Møller/Foto: Poul-Erik Rath Holm
Eksotiske grøntsager<br />
<strong>magasinet</strong> bornholm | 9
Hussein Ahmad Abdel Al-Karim,<br />
3700 Rønne<br />
Et arabisk hjørne i Rønne<br />
Du skal sidde der,« siger Nabba og peger<br />
på en stol.<br />
»O.K,« siger jeg.<br />
»Nej, dér,« siger hun så og peger på en<br />
ny stol.<br />
»Nåh, okay,« siger jeg og griber ud efter<br />
den i stedet.<br />
»Nejnej, du skal sidde på dén stol,« siger<br />
hun og bringer en tredje i spil. Så fniser<br />
hun:<br />
»Jeg driller bare,« siger hun fornøjet.<br />
Sådan er syvårige piger. Fulde af spilopper<br />
og krudt og små hurtigt affyrede<br />
dagsordener. Uanset om de kommer fra<br />
Bornholm, Bagsværd - eller Bagdad for<br />
den sags skyld.<br />
Hun kommer fra Bagdad, den lille mørkhårede<br />
skønhed Nabba. Men nu er hun<br />
i fuld færd med at omplante sit spæde<br />
rodnet til Rønne sammen med sin familie,<br />
faren Hussein Ahmad Abdel Al-Karim,<br />
moren Najwa, og den nye baby, som<br />
denne dag endnu ligger i mors mave og<br />
trækker tiden lidt ud, som om den godt<br />
ved, at det ikke er helt uproblematisk at<br />
skulle skifte et velkendt miljø ud med et<br />
nyt og fremmedartet.<br />
Egentlig skulle vi høre familiens historie<br />
– hvordan, hvornår, hvorfor blev<br />
det nødvendigt at forlade fædrelandet<br />
Irak? Men der er flere barrierer. Husseins<br />
dansk er selvfølgelig ikke efter blot<br />
ni måneders danskkursus udviklet i en<br />
grad, så samtalen kan flyde uhindret.<br />
Dernæst er ønsket om at lægge puslespillet,<br />
der fortæller om, hvad der gik<br />
galt i Irak, lille. Der var noget med problemer<br />
med navnebroderens, den afsatte<br />
diktator, Saddam Husseins, kusine. Men<br />
hvilke vil han ikke så gerne nærmere<br />
ind på.<br />
10 | <strong>magasinet</strong> bornholm
Men enfin, nu bor Hussein og familien<br />
i Rønne, og på Lille Torv er han blevet<br />
næringsdrivende med egen butik,<br />
Sindbad, som er en blanding af en købmandshandel<br />
og en kiosk, men med det<br />
absolutte særpræg, at den i udformning<br />
og vareudbud giver mindelser om familiens<br />
oprindelsesland - eller for den sags<br />
skyld et væld af tilsvarende butikker på<br />
brokvartererne i København.<br />
Dér i baglokalet sad vi, - nogle dage før,<br />
Nabba drillede mig ved middagsbordet<br />
- og skulle tale sammen og opdagede, at<br />
sprogbarrieren stod lidt i vejen.<br />
Men det står dog fast, at Hussein ankom<br />
til Sandholmlejren 18. oktober 2000.<br />
Efter at have rundet flere andre lejre<br />
endte han omsider i asylcentret ved Rønne,<br />
men har nu fået sin opholdstilladelse<br />
og bor i en lejlighed i Højvangsparken,<br />
Rønne, med sin familie. At han stak af<br />
til Danmark skyldes, at landet<br />
befinder sig i Europa, hvor der<br />
er demokrati. Han har brødre i<br />
Sverige og Holland, mens to andre<br />
brødre, en søster og moren<br />
fortsat er i Bagdad.<br />
»Hvordan var livet i Bagdad, før du<br />
flygtede?«<br />
»Det var sådan … almindeligt.«<br />
»Hvad savner du?«<br />
»Det ved jeg ikke,« griner han forlegent.<br />
»… jeg savner min mor,« tilføjer han så.<br />
For 13 måneder siden fik Hussein sin<br />
kone og sin nu syvårige datter, Nabba,<br />
til Bornholm. Datteren går i skole på<br />
Åvangsskolen i Rønne, og »min kone får<br />
ingen penge fra kommunen,« pointerer<br />
Hussein.<br />
Hussein har en makker i butikken, Hani<br />
Al-Sadawi, som slet ikke taler dansk,<br />
men til gengæld kan engelsk. Det er et<br />
engelsk, som heller ikke er let at forstå,<br />
men han taler gerne – bl.a. om, hvordan<br />
mange måske synes, at alle ’sorte’ er ens,<br />
men sådan er det ikke, pointerer han.<br />
»Jeg har lært danskere at kende,« siger<br />
han.<br />
»Og så er der ingen problemer.«<br />
Hani, som ikke har fået - men håber at<br />
få - opholdstilladelse, vil hellere være på<br />
Bornholm end f.eks. i København. Det<br />
er en lille ø, hvor der ikke er så mange<br />
problemer - »og der er heller ikke så<br />
mange arabere!,« griner han.<br />
I København ser man mere arabere som<br />
én stor masse, på Bornholm føler han,<br />
der er større chance for at blive opfattet<br />
som et individ, et menneske. Og får han<br />
lov at blive i Danmark, drømmer han om<br />
at åbne en shawarma-bar. Øens første.<br />
Men hvad med at droppe alle historierne,<br />
hvorfor ikke bare mødes om noget,<br />
som de fleste mennesker interesserer sig<br />
for. Man siger, at et smil er den korteste<br />
vej mellem to mennesker, men en anden<br />
genvej til forståelse og menneskelig kontakt<br />
er mad.<br />
Så vi laver en aftale. De arabiske traditioner<br />
for mad bliver naturligvis holdt i<br />
hævd i det husseinske hushold, så hvorfor<br />
ikke mødes en dag, så jeg kan deltage<br />
i kokkereringen af et typisk arabisk mål-<br />
tid mad og den efterfølgende spisning, så<br />
vi samtidig kan se, hvordan familien har<br />
indrettet sig.<br />
Denne torsdag viser det sig, at vi ikke<br />
helt har haft samme forståelse af aftalen.<br />
Hussein tager mig nemlig med<br />
fra butikken og hen om hjørnet, hvor<br />
Hanis danske kæreste, Pia, bor. Og her<br />
står højgravide Najwa og er gesvindt i<br />
fuld gang med maden. Ude i gården står<br />
grillen tændt op og Hani og Hussein går<br />
til og fra med kebab på specielle irakiske<br />
flade spyd, som de lægger på og nøje<br />
overvåger.<br />
Lidt arabisk særpræg er der dog i pærebornholmske<br />
Pias hjem, konstaterer jeg<br />
med henvisning til en stor vifte, som<br />
hænger i loftet i den hyggelige stue. Den<br />
er nok kommet op på foranledning af<br />
Hani i løbet af det halvt år gamle forhold,<br />
tror jeg – men nej.<br />
»Den fik jeg af min far for 20 år siden,<br />
da jeg boede i Hasle. Lugten af fisk fra<br />
havnen var meget stærk, så jeg kunne<br />
ikke li’ at sove for åbne vinduer om sommeren.<br />
Så hængte han den op for mig,«<br />
siger Pia.<br />
Under middagen går snakken og godmodige<br />
drillerier flyver over bordet.<br />
»Se, han ligner Budha,« siger Hani og<br />
peger først på en figur, der sidder i reolen,<br />
og så på Hussein , som er en mand<br />
med en fyldig pondus.<br />
»Han spiser meget god arabisk mad.«<br />
»Ja,« siger Hussein grinende »og når vi<br />
har spist, skal vi alle sammen sove, man<br />
bliver træt oven på sådan et måltid.«<br />
Og snakken går om livet i Bagdad. Om<br />
hvordan kvinderne ofte tilberedte maden<br />
i fællesskab og om spisevanerne:<br />
Morgenmad kl. 8, frokost kl. 14, te med<br />
f.eks. youghurt og brød eller dadler kl.<br />
16, aftensmad kl. 21 …<br />
»Og vi kunne tanke bilen op<br />
for en dollar. Én dollar,« siger<br />
Hani.<br />
Senere går Hussein tilbage til<br />
butikken, og Hani fortæller<br />
en sjov historie. Det er noget<br />
med en lille mand og en stor<br />
mand, som kommer op at<br />
toppes, men vi forstår ikke,<br />
hvad det præcis er, der er morsomt.<br />
Hanis krop hopper af grin ved tanken,<br />
men trods flere forsøg på engelsk forstår<br />
vi ikke historien, hverken jeg eller hans<br />
danske kæreste, som han kærligt klemmer<br />
i ny og næ, eller Pias datter på et<br />
par og tyve, som er stødt til selskabet. Til<br />
morens fortrydelse har hun netop spist<br />
en burger fra Mormors grill, og er derfor<br />
ikke fristet af måltidet, som stadig står<br />
på bordet.<br />
Så sætter Hani et videobånd i maskinen<br />
og en arabisk udgave af Gøg og Gokkeagtig<br />
slapstickhumor toner frem. Givetvis<br />
kendte skuespillere på de kanter, men vi<br />
forstår stadig ikke, hvad der foregår. Pyt<br />
med det. Stemningen er intakt, vi sidder<br />
en flok mennesker mætte og tilfredse, og<br />
Hani smiler bredt over sin video. Og den<br />
korteste vej mellem mennesker er som<br />
bekendt et smil.<br />
<strong>magasinet</strong> bornholm | 11
Velkommen til Sindbad<br />
12 | <strong>magasinet</strong> bornholm<br />
VARERNE I DEN ARABISKE<br />
BUTIK PÅ LILLE TORV I RØNNE<br />
ER EN SKØNSOM BLANDING<br />
AF KENDT OG UKENDT.<br />
Tekst: Torben Østergaard Møller/Foto: Poul-Erik Rath Holm<br />
Fra højttalerne lyder musik, som for en<br />
vesterlænding virker både fremmed og<br />
eksotisk. Violinbuerne trakterer violinen<br />
på en højst uvant måde. Men luk øjnene<br />
et øjeblik og pludselig vil en mavedanser<br />
tone frem på det indre af øjenlågene. Vi<br />
står i Hussein Ahmad Abdel Al-Karims<br />
butik, Sindbad, og studerer hylderne. En<br />
dansk kunde kommer ind.<br />
»Har du Harissa?«<br />
»Ja,« siger Hussein og peger på en hylde<br />
med dåser.<br />
»Nej,« siger kunden.<br />
»Det, jeg leder efter, er en tube med noget<br />
stærkt krydderi.«<br />
»Ja,« siger Hussein, »Harissa – det er<br />
arabisk, ikke?«<br />
»Øh, jo, det er det vel,« siger kunden.<br />
Han fandt ikke noget Harissa, i hvert fald<br />
ikke den Harissa, han kom efter.<br />
Da Hussein boede i Bagdad havde han<br />
sammen med sin bror en engros-forretning,<br />
hvor de solgte ris, olie osv.<br />
Broren er stadig i Irak, hvor han nu har<br />
en bilforretning. Men Hussein er igen i<br />
fødevarebranchen.<br />
Cafe Najjar Classico er typisk arabisk<br />
kaffe med kardemomme i, men her<br />
er også tyrkisk nescafé og brasiliansk<br />
Queen Gold. Eller en stribe forskellige<br />
Ceylon-te, heraf én som også har kardemomme.<br />
Her er pakistanske ris i store sække og<br />
arabisk sesampure på dåse, som man<br />
kan blande i sin hummus (som fremstilles<br />
af kikærter og har en cremet konsistens,<br />
og som Sindbad også sælger), eller<br />
man kan spise den alene sammen med<br />
dadler og evt. brød.<br />
Irakiske dadler – »dem spiser man mange<br />
af i Irak med yoghurt, brød og te,«<br />
siger Hussein.<br />
Her er Halva – arabisk slik med enten<br />
kakao eller pistacienød.<br />
Her er tyrkiske oliven – 6 slags.<br />
Bønner og kikærter (hele og halve) i<br />
massevis.
<strong>magasinet</strong> bornholm | 13
14 | <strong>magasinet</strong> bornholm<br />
Irakiske pickles, som arabere spiser meget<br />
til maden. »Den holder kun to dage hos os,«<br />
siger Hussein og peger på et glas med 1.700<br />
gram.<br />
Kyllingekødpølse, oksekødpølse og kyllingecocktailpølser<br />
på dåse, alt halalslagtet. Og af<br />
en eller anden grund fra Kroatien.<br />
Fire slags bulgur, diverse linser – og vandpiber!,<br />
som Hussein siger både arabere, danskere<br />
og turister køber. Men hvorfor ryge<br />
vandpibe fremfor almindelig pibe?<br />
»Nikotinen bliver i vandet,« forklarer Hussein,<br />
som gerne selv nyder et stop i ny og næ.<br />
Han har i øvrigt 17 forskellige typer tobak,<br />
man kan lade gå op i røg.<br />
»Salaam,« lyder det – der er kunder i butikken,<br />
og imens kan jeg konstatere, at man<br />
også kan købe lidet eksotiske varer som Nivea<br />
Creme, Kinder æg, Ritter Sport, Bounty<br />
og Milky Way. Fra fjernere egne kan man få<br />
lækkert udseende kage, som en af kunderne<br />
forklarer er meget søde, og som man både<br />
spiser i Tyrkiet og i de arabiske lande. Disse<br />
stammer godt nok fra Orient konditori, som<br />
ligger på N. Grängesbergsgatan 8 i Sverige.<br />
INSPIRATION FRA DET ARABISKE KØKKEN<br />
Det traditionelle irakiske køkken er både varieret<br />
og krydret. Lam og kylling dominerer, gerne tilberedt<br />
i en stærk sovs serveret med ris. Der bruges<br />
masser af grøntsager: auberginer, courgetter,<br />
løg, citroner, peberfrugter og hvidløg.<br />
PRØV F.EKS. DULMA - FYLDTE COURGETTER:<br />
8-10 mellemstore courgetter<br />
250 g hakket lammekød<br />
1 mellemstort finhakket løg<br />
1 fed finhakket hvidløg<br />
1/2 spsk. paprika<br />
1/2 spsk. salt<br />
3-4 spsk. olie<br />
3 spsk. tomatpuré<br />
1 spsk. citronsaft<br />
2 dl. hakket bredbladet persille<br />
Udhul courgetterne og hak noget af fyldet til<br />
farsen. Rør en fars af resten og fordel fyldet i<br />
courgetterne. Smør et ildfast fad og læg de fyldte<br />
courgetter i. Hæld lidt vand ved. Dæk dem til og<br />
bag dem ca. 35-40 min. ved 200 grader.<br />
Serveres med ris, salat og yoghurt.<br />
Her er også Irakiske squash, som er mindre<br />
og lysere, end dem man normalt ser. Og så<br />
nogle frugter, som kunne minde lidt om et<br />
æble, men som har en hård skal. Hvad hedder<br />
de på dansk?<br />
Hussein spørger datteren Nabba, men hun<br />
ved det ikke, og en af de kunder, som står i<br />
butikken og netop er ved at købe nogle, ved<br />
det heller ikke. Han er også fra ’orienten’,<br />
men taler dansk.<br />
»Man skærer dem op og spise det inderste,«<br />
siger han beredvilligt.<br />
»Du kan også få dem i Kvickly, men de er<br />
billigere her. I Kvickly koster de fem kroner.«<br />
»Nej 10,« indskyder en anden kunde.<br />
»O.K., men her kan du få fem for 20 kr.,«<br />
siger den første kunde.<br />
Han køber beredvilligt en ekstra og Hussein<br />
fremskaffer kniv og tallerken. Og snart står<br />
jeg og smager på denne dejlige frugt, som<br />
minder om passionsfrugt. Og - passionsfrugt<br />
eller ej, den kan fås i Sindbad.<br />
BAKLAVA – TIL DEN SØDE TAND<br />
500 g mel<br />
1 pose kartoffelmel<br />
125 g smør<br />
250 g valnødder<br />
75 mandler<br />
1 kop yoghurt<br />
1 æg<br />
400 g sukker<br />
1/2 citron<br />
1/2 l vand<br />
Tag sukker og citron i en gryde, og lad det koge<br />
indtil det bliver klistret. Mel, smør, æg og yoghurt<br />
æltes til en blød dej. Valnødder og mandler hakkes<br />
til fyld. Del dejen op til 25 stk. Stykkerne<br />
formes til små stykker i æggestørrelse, og hviler i<br />
10 minutter. Stykkerne rulles på mel/kartoffelmel<br />
så de passer til pladen. Første stykke smøres med<br />
olie, anden stykke med fyld i, og lægges oven på<br />
hinanden. Sådan gøres der med resten af stykkerne.<br />
Det samlede kage, skæres i trekanter.<br />
2 kopper olie varmes i en gryde, og hældes over<br />
hele baklava. Bages i en ovn ved 125 grader i ca.<br />
½ time, indtil den har en lækker gylden farve. Når<br />
baklava er bagt og afkølet, hældes glasur på. Baklava<br />
skal stå og trække glasuren i 2 timer.<br />
Serveres med te eller kaffe.
www.unoform.com<br />
Hooked on a feeling<br />
Lad hænderne glide over træets flader. Iagttag de elegante fingertapninger,<br />
de håndslebne overflader og den holdbare skønhed. Oplev at hver detalje<br />
forener æstetik og funktion på den mest gennemtænkte måde. Mærk med<br />
alle sanser, at du har investeret i den ægte vare. Og nyd den snigende<br />
afhængighed.<br />
Sådan er uno form – et dansk designmøbel tegnet af Arne Munch i 1968.<br />
HTH køkkenforum Torvet 12 - 14 3720 Åkirkeby Tlf. 5697 4994<br />
<strong>magasinet</strong> bornholm | 15
NOVEMBER OG DECEMBER ER GODE MÅNEDER FOR<br />
BÅDE RØDKÅL OG TORSK. OG FRANK TRUBERG FRA<br />
BRASSERIE TRUBERG I NEXØ GIVER EN SIMPEL OPSKRIFT<br />
PÅ, HVORDAN MAN FÅR TORSK OG RØDKÅL TIL AT<br />
SPILLE SAMMEN.<br />
TORSK ER HØJTIDSSPISE. NOGEN STEDER. MEN IKKE PÅ<br />
BORNHOLM. NIELS-ANKER OG RITA KOFOED I IBSKER<br />
KAN IHVERTFALD IKKE ERINDRE, AT DE NOGENSINDE<br />
HAR KOMBINERET GÆSTER OG KOGT TORSK MED<br />
GUDJEMMADYPPA.<br />
16 | <strong>magasinet</strong> bornholm
Østersøens dronning i julehumør - Nok til 4 personer<br />
FISKEN<br />
4 flotte stykker torskeryg med<br />
skind eller<br />
1 hel torsk på 2,8 kilo, inkl.<br />
hoved<br />
1 spsk durum-hvede<br />
Salt (F.eks. Læsø sydesalt).<br />
1 spsk god olie<br />
RØDKÅLEN<br />
1/8 frisk rø<strong>dk</strong>ål<br />
1/2 dl mørk portvin<br />
3 spsk lynghonning<br />
1/4 rød chili<br />
Vanille<br />
SAUCEN<br />
En håndfuld urterester: gulerod,<br />
selleri, løg, persillestilk eller<br />
hvad der nu forefindes i husholdningen.<br />
Torskehoved samt fiskerester.<br />
8 skalotteløg<br />
1 spsk koldt smør<br />
1 spsk tomatpuré<br />
2 laurbærblade<br />
5 hele peberkorn<br />
FISKEN<br />
2 kilo torsk (fanget dagen før)<br />
1/2 dl eddike<br />
1 spsk. salt<br />
15 peberkorn<br />
1 laurbærblad<br />
Fremgangsmåde:<br />
RØDKÅLEN<br />
Snit rø<strong>dk</strong>ålen meget fint. Tilsæt portvinen i gryde sammen med rø<strong>dk</strong>ålen og vanillen,<br />
som er flækket og delt i fire stykker. Tilsæt den hakkede chili uden kerner og tilsidst<br />
honning.<br />
Koges godt sammen i 12 minuter ved svag varme. Og er klar.<br />
SAUCEN<br />
Brun urterester, peber og laurbærblade til det er godt mørkebrunt. Tilsæt tomatpuré<br />
samt fiskerester og torskehoved uden øjne og gæller (flækkes i 4-6 stykker). Tilsæt vand,<br />
så det dækker. Koges ved svag varme en times tid. Saucen sigtes og reduceres til 2 dl.<br />
8 skalotteløg dels i kvarte. Brunes godt af. Boullionen tilsættes og koges igennem i et<br />
par minutter. Pisk det kolde smør i saucen. Smag til med salt og peber, og den er klar til<br />
servering.<br />
TORSKEN<br />
Hvis en hel torsk anvendes, skæres hovedet af lige bag finnerne ved hovedet. Kniven<br />
lægges ned, og man følger rygbenene hele vejen ned til halen. Resultatet bliver to filetter.<br />
Disse afpudses og befris for ben og er klar til brug.<br />
Husk at lade skindet sidde på.<br />
Skær filetterne ud i pæne stykker. De saltes godt og vendes i durum-mel. Kom olie på<br />
panden. Vent til olien er godt varm. Kom torsken på med skindsiden nedad. Steges ved<br />
moderat varme. Lad varmen trænge op i kødet. Torsken vendes først til allersidst og steger<br />
færdig på eftervarmen.<br />
ANRETNING<br />
Anret torskeryggen/filetterne på varme tallerkner eller direkte på pandejernet med<br />
sauce og rø<strong>dk</strong>ål.<br />
Jeg vil mene, at en skudefuld pillekartofler vendt i en håndfuld grofthakket persille samt<br />
en kande kælderkold Ølle-bølle vil klæde denne dronningspise vældigt.<br />
Velbekomme<br />
Frank W. Truberg<br />
Brasserie Truberg – Nexø.<br />
Kogt torsk med Gudjemmadyppa<br />
Nok til fire personer<br />
Torsken renses for skæl. Skæres i 2-3 cm stykker på tværs. Hoved<br />
og hale smides væk, bruges til suppe eller til hunden.<br />
Torsken kommes i kogende vand, så det dækker. I kogevandet er<br />
kommet 1 spsk salt, 1/2 dl eddike, 15 peberkorn og 1 laurbærblad.<br />
Koger til torsken er mør, til benet slipper. Cirka 5-10 minutter.<br />
Brug evt. en kogerist. Det gør det meget nemmere at få torsken<br />
op af gryden i pæne og hele stykker. Torsken skal serveres direkte<br />
fra gryden. Kog evt. torsken i to hold.<br />
SAUCEN<br />
1 dl fersk spæk i små tern<br />
1 dl løg skåret i små tern<br />
1/2 til 3/4 liter fiskevand<br />
maizena-mel<br />
salt og peber<br />
eddike<br />
2-3 spsk. sukker og fløde<br />
Spækket skal være fersk. Bacon eller andet røget spæk har en tendens<br />
til at dominere den fine smag af spæk og løg.<br />
Smelt spækket langsomt i en gryde. Løgene kommes i, når der er<br />
fedt nok til at de kan steges. Når løgene er blevet blanke, tilsættes<br />
fiskevandet. Jævnes med maizena-mel. Smages til med salt, peber,<br />
et skvat edikke og omkring 2-3 spsk sukker. Prøv jer frem - afhængig<br />
af smagsløg og lyster. Til slut tilsættes en smule fløde, der<br />
fjerner eddikens skarpe kanter. Og husk at den der smør’ godt, kør’<br />
godt. Til retten serveres vand.<br />
<strong>magasinet</strong> bornholm | 17
18 | <strong>magasinet</strong> bornholm<br />
Din lokale leverandør<br />
af bornholmsk kvalitetskød<br />
Kreaturer, Grise, Strudse, Lam og Ged<br />
Besøg også vort velassorterede slagterbutik - Brovangen 18 - 3730 Åkirkeby - Tel. 56971012<br />
haandvaerksslagteren@mail.<strong>dk</strong> - www.haandvaerksslagteren.<strong>dk</strong>
Jan Hällfors Intuitive Landscape<br />
Det er ingen kunst at finde et godt forsikringsselskab<br />
Tornegade 8, 3700 Rønne, telefon <strong>magasinet</strong> 5693 0000 bornholm | 19<br />
www.bornholmsbrand.<strong>dk</strong>
Tekst: Torben Østergaard Møller. Fotos: Flemming Pauk<br />
20 | <strong>magasinet</strong> bornholm<br />
ÅRET RUNDT, URET RUNDT MED<br />
KIKKERTEN FOR ØJET, MED BLIKKET MOD HAVET.<br />
SYV MAND KONTROLLERER TRAFIKKEN PÅ VERDENS<br />
3. MEST BEFÆRDEDE FARVAND.<br />
NIELS SØRENSEN ER FYRMESTER PÅ HAMMER<br />
ODDE FYR PÅ NORDSPIDSEN AF BORNHOLM<br />
FU SHAN HAI<br />
OG EDDERFUGLENE
<strong>magasinet</strong> bornholm | 21
22 | <strong>magasinet</strong> bornholm<br />
FU SHAN HAI<br />
OG EDDERFUGLENE<br />
» DET ER DA SMUKT SÅDAN EN MORGEN MED GLIMT I HAVET, HVOR MAN KAN<br />
SIDDE OG FØLGE EDDERFUGLENES ’BØRNEPASNING’ - ET PAR STYKKER BLI’R<br />
TILBAGE OG PASSER UNGERNE OG GIVER DE NÆRGÅENDE MÅGER TÆSK.
Sommerdagen sender en brise ind i det lille kvadratiske<br />
hus ved siden af fyret. Solens lys varmer klipperne, som<br />
lige uden for vin duet skråner ned mod havet, der glitrer<br />
som fiskeskæl.<br />
Nærmest en lille prik - for ment lig en båd. Men kikkerten<br />
står der - så sæt dog øjet til!<br />
Nu er det en jolle. Kikkerten forstørrer 60 gange. Tre<br />
mand i en båd. Hvid med rød ræling. ’Brutalis’, står<br />
der i agterenden. En måge vugger i vandet. Orange redningsveste,<br />
og de bærer alle kasketter. To blå og en hvid.<br />
De gestikulerer og roder lidt med noget fiskegrej. Den<br />
midterste ry ger på en cigaret. Et sidste dybt sug, og skoddet<br />
knibses ud i Born holmsgattet. Påhængsmotoren starter,<br />
og de glider lydløst lidt længere mod vest. Helt alene i<br />
deres egen verden. Tror de.<br />
SUN ELLER BLUE RUN<br />
Fyrmester Niels Sørensen har til bragt en stor del af sit liv<br />
med at kigge ud over havet. Alverdens ski be sejler forbi<br />
på en endeløs odyssé. Øjne følger dem overalt. Vandet<br />
mel lem Bornholm og Sverige er det 3. mest befærdede<br />
farvand i verden, og Niels Sørensens ’fangstplads’.<br />
Syv ansatte sikrer, at der døgnet rundt bliver holdt øje<br />
med de forbi passerende skibe.<br />
Lige nu er det ham, der har sat sig hen til kikkerten. Øjet<br />
til, stiller skarpt, koncentrerer sig. Hedder lastskibet langt<br />
derude i kimingen nu Blue Sun eller Blue Run? Selv 60<br />
gange forstørret op kan det være svært at se.<br />
»Nå, det må vi lige tjekke«, siger han og sætter sig ved en<br />
computerskærm, mens hans hund Mille, en tysk ruhåret,<br />
som altid er med på arbejde, følger ham med øjnene.<br />
<strong>magasinet</strong> bornholm | 23
24 | <strong>magasinet</strong> bornholm<br />
FU SHAN HAI<br />
OG EDDERFUGLENE<br />
’Brutalis’ bemærker han knap nok. En snoldet jolle med<br />
tre mænd ombord er ikke interessant – med mindre de<br />
skulle opføre sig un derligt. Det samme gælder en motor<br />
båd endnu længere ude. Hvid båd med mand i hvid<br />
T-shirt. Ingen red ningsvest. Fiskestangen vugger ud over<br />
rælingen i agterstavnen. El ler den speedbåd, der suser<br />
forbi så hurtigt, at man skal være trænet for at kunne nå<br />
at fange den i kik kertøjet.<br />
»’Blue Sun’ hedder den,« siger han lidt efter.<br />
På computeren kan han finde stort set alle verdens skibe<br />
af en vis størrelse, med navn, billede og diverse specifikationer.<br />
Hver måned modtager fyret to opdaterede cdrom<br />
mer fra Bornholms Marinedistrikt fyldt med data<br />
om skibene.<br />
DRØMMEN DØR FOR MANGE<br />
I 15 år har Niels Sørensen været på fyret - siden 1999<br />
som fyrmester.<br />
Ikke alle kan klare livet på fyret. Der er for eksempel<br />
dem, der har væ ret forbi i ferien, og som under so lens og<br />
sommerens indflydelse sy nes, der er så dejligt, at her vil<br />
de gerne tilbage til igen. Permanent.<br />
Når det så lykkes dem at få job på fyret, kan de ikke<br />
klare det. Vin teren sætter sig igennem, og drøm men dør.<br />
Der sker simpelthen for lidt i de lange, kolde og mørke<br />
må neder. Pludselig savner de ca féerne, teatrene, biograferne,<br />
restau ranterne …<br />
»Vi havde et par, som simpelthen var chokeret over, at<br />
her ikke var en McDonald’s. Det var før den kom i Rønne«,<br />
siger Niels Sørensen.<br />
»Er man naturelsker, så er det fint nok. Men ellers er man<br />
havnet på den forkerte hylde.«<br />
Kun det evige rend af turister kan gøre ham en smule<br />
træt. Men først i slutningen af sæsonen. Og når vinteren<br />
har fået fat, så glæder han sig faktisk til at de vender tilbage.<br />
SØFARTSALFABETET<br />
»Uniform, ekko, lima, india … hører du efter?,« griner<br />
han i te le fonen, inden han melder de sid ste observationer<br />
til Bornholms Ma rinedistrikt.<br />
Han er uddannet tømrer, og en gang var han fisker, men<br />
det satte fiskerierhvervets krise en stopper for. Siden har<br />
han været her på skæret.<br />
»Fyret har gennem tiden opsuget man ge af de fiskere, der<br />
kom i klemme.«<br />
Han kom hertil som dreng for 30 år siden, da han sammen<br />
med fa milien flyttede fra Helsingør til Born holm.<br />
Faren var havbiolog og én af dem, som fiskerne, da kvoterne<br />
knækkede erhvervet, rettede vreden imod. Men<br />
faren kom nu godt ud af det med de lokale, inklusive<br />
fiskerne. Alligevel påvirkede situationen ham meget.<br />
»Det er ikke utænkeligt, at det var på grund af det, han<br />
døde allerede som 60-årig«, siger Niels Sørensen.<br />
EDDERFUGLENES BØRNEHAVE OG FU SHAN HAI<br />
»Hov«, siger han pludselig.<br />
»Hørte du det? Det var nattergalen. Den har fløjtet hele<br />
natten.«<br />
Jobbet har sine rutiner, men for Niels Sørensen er det<br />
ikke et rutinearbejde at arbejde på fyret.<br />
»Det bliver aldrig hverdag for mig at arbejde her. Aldrig!<br />
Der er noget nyt hver dag. Og hvad det romantiske angår,<br />
så er det da smukt sådan en morgen med glimt i havet,<br />
hvor man kan følge solstribens gang og høre edderfuglens<br />
‘gog gog gog, uaa uaa’. Man kan sidde og følge deres kollektive<br />
’børnepasning’, hvor næsten hele flokken tager<br />
ud, mens et par stykker bli’r tilbage og passer ungerne<br />
– og måske giver en nærgående måge tæsk. Eller man ser<br />
en sæl, som turisterne sjældent ser, fordi de lige så stille<br />
glider i vandet, når nogen kommer for tæt på. «<br />
»Vi har også haft et rådyr gående, som ikke var bange, og<br />
som kom og præsenterede sine lam for os 5-6 år i træk.<br />
Det er da et privilegium at få lov til at følge med i, mens<br />
man passer opgaverne på vagten.«<br />
Men også alvorligere oplevelser byder arbejdet på. Niels<br />
Sørensen har overværet både skibe i havsnød og i brand<br />
og set en mand blive trukket ned af et trawl. Og i begyndelsen<br />
af juni måned i år stødte to fragtskibe sammen 2,6<br />
sømil fra fyret i fuldt dagslys. Kinesiske ’Fu Shan Hai’ gik<br />
ned. 225 meter og 38.603 ton skib forsvandt i dybet. 27<br />
mand måtte evakueres. Olien strømmede ud fra skibet,<br />
og adskillige miljøskibe måtte tilkaldes.
DE MØDTES PÅ DR. JAZZ<br />
Ind ad døren træder en ung pige og en kvinde med en lille dreng på armen. Niels Sørensen lyser op.<br />
”Hej Emil”, siger han og tager den lille dreng.<br />
Familien bor i fyrmesterboligen ganske nær fyret. Far, mor og fire børn. Moren, Angelica, er flygtning fra Hviderusland. Hende<br />
mødte Niels Sørensen for seks år siden på Dr. Jazz i Rønne. Bare tanken får ham til at se glad ud. Hun havde to børn, flugten<br />
fra sit hjemland og et dårligt dansk ægteskab med i bagagen. Udover hendes børn, Eugen på 17 år og Alexandra på 16, er der<br />
kommet en lillesøster, Emma, og en lillebror, Emil, på henholdsvis to et halvt og ét år til. Niels Sørensens kone er matematikuddannet<br />
og blev nødt til at flygte fra Hviderusland, som stadig har et benhårdt kommunistisk styre.<br />
HØRTE DU DET? DET VAR NATTERGALEN. DEN HAR<br />
FLØJTET HELE NATTEN.<br />
<strong>magasinet</strong> bornholm | 25
26 | <strong>magasinet</strong> bornholm<br />
Rønne – Ystad 14 timer<br />
Rønne – København 32 timer<br />
Onlinebooking: www.bornholmstrafikken.<strong>dk</strong>
<strong>magasinet</strong> bornholm | 27
28 | <strong>magasinet</strong> bornholm<br />
Fotograf Carola Härtel<br />
Højevejen 7<br />
3740 Svaneke<br />
Vindueskiggeri<br />
Tekst Poul Friis | Fotos Carola Härtel<br />
»<br />
DØREN ER HUSETS MUND,« siger irerne. Ergo må<br />
vinduerne være husets øjne. I både bogstavelig og overført betydning.<br />
Og øjet er jo sjælens spejl. På den måde har fotografen Carola<br />
Härtel indfanget selveste Svanekes sjæl i sine smukke vinduesbilleder<br />
fra byen. Nogle af dem er en ren udstilling, andre blot et tilfældigt<br />
gennemtræk eller en smuk blomst. Et kig ind i beboernes tanker i lillebyens<br />
sorgløse idyl. Prøv selv at være vindueskigger en dag.<br />
Men lidt diskret, som Carola.
<strong>magasinet</strong> bornholm | 29
( t e m a )<br />
30 | <strong>magasinet</strong> bornholm<br />
Det frugtbare Bornholm<br />
DELIKATESSEVÆRKSTEDERNE PÅ BORNHOLM BÆRES AF ILD-<br />
SJÆLE, SOM ELSKER BORNHOLM OG DEN LIVSKVALITET, DER<br />
KOMMER AF GOD MAD OG DRIKKE<br />
D<br />
en fede muld, de sandede agre, havet, skovene. Bornholmerne<br />
har tusinde års ekspertise i at fravriste naturen dens<br />
frugter.<br />
Gårdslagteren fremtryller pølser og skinker efter gamle opskrifter<br />
og ny inspiration. Rapsolie er den gyldne essens af de<br />
gule rapsmarker. Durum og spelt vinder indpas side om side<br />
med hveden, og midt i købstaden Svaneke opstår der et bryggeri<br />
efter 30 år uden bornholmsk øl. Bornholms første flasker<br />
rødvin blev revet væk. Gennem generationer har Dam’s<br />
Bageri i Aakirkeby begejstret Danmark og resten af verden<br />
med ’den bekendte rugkiks’ i den blå æske. Andelsmejeriet i<br />
Klemensker har modstået mejerigiganten og vinder verdensmesterskaber<br />
i blå ost. Honning, bolsjer, chokolade, økologisk<br />
is og jordbærvin på den søde side og et boom for bornholmsk<br />
sennep på den anden. Og så er der silden, laksen og torsken.<br />
Tema : Vin, brød, kød, øl og is – fem historier fra det bornholmske<br />
spisekammer.
Spis Bornholm
( t e m a )<br />
32 | <strong>magasinet</strong> bornholm<br />
På forkant<br />
DER ER BUD EFTER BOISEN
Isfabrikken i Snogebæk<br />
Isfabrikken består af to gedigne maskiner i skinnende rustfrit stål, som Thorkil Boisen selv har fundet i Italien, hvor han også<br />
fik en masse gode råd af en ismester. Apparaterne blander og fryser den økologiske mælk fra bornholmske køer med vanille,<br />
kokos, kaffe. stracciatella (med Bailey, Strega og chokoladestykker), kanel, caloric punch, rabarber, nougat, hyldeblomst,<br />
chokolade, jordbær, honning. Derudover produceres der sorbet-is med ribs, solbær, hindbær, brombær, hyldeblomst og<br />
citron.<br />
BIOLOG, KUNSTMALER, LIVSNY-<br />
DER, DIREKTØR, ILDSJÆL, ØKO-<br />
LOG. DER KAN SÆTTES MANGE<br />
ETIKETTER PÅ THORKIL BOISEN.<br />
MEST KENDT ER HAN DOG NOK<br />
FOR SIN ØKOLOGISKE IS<br />
Tekst: Jacob Ludvigsen / Foto: Anne-Marthe Næss og Charlotte Barrett<br />
T<br />
horkil Boisen sætter nøglen i valnøddetræ-instrumentbrættet<br />
og starter<br />
sin Jaguar Mk II 1966. ’Det engelske<br />
rovdyr’ spinder stille, og lyden fra de<br />
seks cylindre giver morgenhumør. Den<br />
smalle bjergvej tager ham ned fra huset<br />
ved Hammerfyret. Destinationen er den<br />
lille økologiske isfabrik ved Snogebæk.<br />
Turen er den samme hver dag, men<br />
tankerne, drømmene og ideerne skifter.<br />
Drømmen om at kunne leve 100 procent<br />
af at producere økologisk is. Ideerne om<br />
at være med til at omskabe Bornholm til<br />
et fødevaremekka. At finde en vej væk<br />
fra mad produceret i store fabrikker til<br />
spændende og salgbare nicheprodukter<br />
med historie, kvalitet og sjæl.<br />
Visionerne om hele tiden at udvikle den<br />
økologiske is. Drømmen om at mange<br />
flere end de bornholmske turister finder<br />
ud af, at Boisen is er kvalitet. Springet<br />
fra et salg i de relativt ydmyge lokaler i<br />
Snogebæk til også at være repræsenteret<br />
i de store delikatesseforretninger i København.<br />
»Isen er min stolthed,« siger han.<br />
»Jo mere is, jeg fremstiller, desto mere<br />
er jeg med til at opmuntre bornholmske<br />
mælkebønder og bæravlere og til<br />
at styrke den regionale fødevarekultur.<br />
Bornholm skal overleve på økologiske<br />
specialiteter frem for anonyme masseprodukter.«<br />
»Det er egentlig meget simpelt. Konkurrerer<br />
man alene på prisen, så vil andre<br />
med flere penge u<strong>dk</strong>onkurrere dig. I<br />
et ’hårdt’ marked, hvor prisen er den<br />
dominerende faktor, vil produktionen<br />
flytte sig derhen, hvor produktionen er<br />
mest rentabel, hvor omkostningerne er<br />
lavest.«<br />
Spis Bornholm<br />
»Bornholm kan kun konkurrere på<br />
unikke varer med en høj kvalitet.,« siger<br />
han og fortsætter:<br />
»Og hvor sjovt er det egentlig at have en<br />
virksomhed, hvor den eneste strategi er<br />
en konstant fokusering på at reducere<br />
sine omkostninger«.<br />
Thorkil Boisen er lidt fanatisk med, at<br />
alle ingredienserne så vidt muligt skal<br />
være bornholmske. Mælken, bærrene,<br />
rabarberne, hyldeblomsten og honningen.<br />
»Min is skal skille sig ud fra de højindustrialiserede<br />
euro-is fra Frisko (Unilever)<br />
og Premier (Nestlé), der alle har mere eller<br />
mindre syntetisk smag, farve og konsistens.<br />
Folk rejser ud, tager på ferie for<br />
at prøve noget andet, men bliver mødt af<br />
de samme ispinde som derhjemme. Der<br />
skal være forskel på min is og deres,«<br />
siger han bestemt.<br />
Han peger blandt andet på, at isen fra<br />
den lille isfabrik i Snogebæk vejer 850 g<br />
pr. liter, mens industri-is kun vejer 600<br />
g pr. liter.<br />
»Luft er en billig råvare,« konkluderer<br />
han.<br />
Indtil videre har det økologiske is-eventyr<br />
været en kostbar kærlighedsaffære.<br />
Men det koster altid noget at ville være<br />
på forkant, som han siger.<br />
Hidtil har han arbejdet som biolog ’ovre’<br />
i vintermånederne for at få økonomien<br />
til at hænge sammen. Men nu fire år efter<br />
startskuddet, så lysner det. Sæsonen<br />
2003 har været god. Og flere delikatesseforretninger<br />
og kvalitetsbutikker har<br />
udtrykt ønske at føre Boisen Is i deres<br />
sortiment.<br />
»Men det er næste års projekt, indtil<br />
videre kan isen kun fås på Bornholm,«<br />
fortæller Thorkil Boisen.<br />
<strong>magasinet</strong> bornholm | 33
( t e m a )<br />
34 | <strong>magasinet</strong> bornholm<br />
Attraktion<br />
NÅR KOBBERKEDLEN BULDRER<br />
BRYGHUSET I SVANEKE<br />
ER BLEVET EN ATTRAK-<br />
TION AF SAMME KALIBER<br />
SOM RUNDKIRKERNE OG<br />
HAMMERSHUS – NÆSTEN<br />
UDEN AT HAVE BRUGT<br />
EN KRONE PÅ MARKEDS-<br />
FØRING<br />
Tekst: Michael Berg Larsen / Foto: Anne-Marthe Næss og Charlotte Barrett
Det er en smule uvirkeligt.«<br />
Brygmester Preben Nielsen ryster på<br />
hovedet.<br />
»Det eksploderede nærmest mellem<br />
hænderne på os.«<br />
Han ryster igen på hovedet, tømmer sin<br />
kaffekop og sender et langt blik på tværs<br />
af rummet.<br />
En kortvarig øjenkontakt beroliger ham.<br />
’Brygmester-eleven’ har fået temperaturen<br />
under kontrol. Alt er som det skal<br />
være. Og endnu 1000 liter øl er ved at<br />
blive født i Bryghusets kobberkeddel.<br />
Og egentlig forstår man ham godt, brygmesteren.<br />
2003 har været et vildt år. Classic, Mørk<br />
Guld og Stout er blevet revet væk. Den<br />
lille kobberkeddel har produceret mere<br />
end 200.000 liter øl, der blev revet væk.<br />
Folk har stået i kø, skreget og råbt for at<br />
få øl. Skribenter på tv, i aviser og magasiner<br />
har skamrost øllet. I to måneder<br />
var København og omegn tørlagt for<br />
Svaneke-øl.<br />
Der kunne simpelthen ikke presses mere<br />
øl igennem.<br />
Øl-entusiaster holder ferie på Bornholm<br />
og belejrer bryggeriet i dagevis. Og det<br />
virker, som om alle turister skal forbi<br />
Bryghuset for, at ferien er fuldbyrdet.<br />
»Det er en smule uvirkeligt,« siger den<br />
58-årige brygmester endnu en gang, inden<br />
interviewet bliver afbrudt for fjerde<br />
gang. En håndværker skal bestille rør til<br />
de nye tanke, der snart skal monteres.<br />
Produktionskapaciteten skal sættes op.<br />
»Selv om det måske er godt for vores<br />
image, at der fra tid til anden er udsolgt,<br />
så er det jo dårlig forretning ikke<br />
at kunne levere varen,« forklarer brygmesteren.<br />
Bryghuset i Svaneke har ramt en guldåre.<br />
Men hvorfor? Og hvordan?<br />
Brygmesteren rynker panden, tager tilløb<br />
og siger:<br />
»Vi har ramt en smag, folk kan lide. Og<br />
så har vi måske ramt ’noget i tiden’. Der<br />
er efterhånden dukket mange små håndværksbryggerier<br />
op i Danmark. Måske er<br />
det nostalgi eller romantik. Jeg ved det<br />
ikke. Men der er klart en voldsom nysgerrighed<br />
overfor kombinationen af øl<br />
og kvalitet.«<br />
Og måske kan guldårens anatomi koges<br />
ned til: ’lav et godt produkt, ram en stor<br />
trend i tiden’. Er man blot en smule heldig,<br />
så kommer tv og aviser af sig selv.<br />
Resten er rigtig hårdt arbejde og godt<br />
købmandsskab.<br />
Og det var netop, hvad der skete. En<br />
omtale i tv-udsendelsen 19-direkte i<br />
efteråret 2002 fik interessen til at eksplodere.<br />
Men det er kun en del af forklaringen.<br />
For uden et godt produkt, ingen omtale,<br />
ingen succes.<br />
Hvordan kan det gå til, at et lillebitte<br />
mini-bryggeri i Svaneke pludselig kan<br />
producere øl, der kan få eksperterne til<br />
at flyde over med lovord? Hvad er hemmeligheden?<br />
Opskriften på succes?<br />
»Vi har været dygtige. Og vi har været<br />
heldige,« siger brygmesteren prøvende.<br />
Preben Nielsen blev ansat, fordi han<br />
var uddanet til at kunne noget med en<br />
skruenøgle. Øl, det var noget han drak.<br />
Han havde overhovedet ingen erfaringer<br />
med øl-produktion. Men det har han i<br />
dag.<br />
»Vi har brugt rigtig meget tid på at justere<br />
vores øl, på at udvikle smagen. Det<br />
øl, der blev produceret de første par år,<br />
var ikke godt nok,« uddyber han.<br />
»Vi har været gode til at spørge de rigtige<br />
mennesker i branchen om råd og hjælp.<br />
Vi har et godt netværk. Og branchen er<br />
meget åben. Der er både sympati, hjælp<br />
og forståelse, når vi f.eks. ringer og skal<br />
bede om hjælp til et eller andet,« siger<br />
han.<br />
.<br />
SVANEKE BRYGHUS<br />
Svaneke Bryghus har i dag fem medarbejdere<br />
ansat til produktion af øl. 70<br />
procent af produktionen bliver solgt på<br />
Bornholm, hvor specielt sommerperioden<br />
rykker.<br />
»Vi har et rigtig godt hjemmemarked,«<br />
som Preben Nielsen formulerer det.<br />
Frem til jul regner han med, at der skal<br />
produceres 8000 liter øl om ugen i den<br />
lille kobberkeddel. Blandt andet skal der<br />
produceres mellem 30 og 35.000 liter<br />
julebryg.<br />
Og så håber han, at de nye køle- og<br />
gæringstanke kan sørge for, at sæsonen<br />
2004 bliver en smule mindre hektisk.<br />
<strong>magasinet</strong> bornholm | 35
( t e m a )<br />
DET VAR EGENTLIG MERE AF<br />
NØD END AF LYST, AT HAN<br />
BLEV PØLSEMAGER. MEN I DAG<br />
PRODUCERER JØRGEN TOFT<br />
CHRISTENSEN 12 TONS PØLSER<br />
OM ÅRET FRA LILLE HALLEGÅRD<br />
– PØLSER MED EN HISTORIE.<br />
36 | <strong>magasinet</strong> bornholm<br />
Principfast<br />
PØLSEMAGERENS VÆRKSTED<br />
Tekst: Michael Berg Larsen / Foto: Anne-Marthe Næss og Charlotte Barrett
Jørgen Toft Christensen har sine principper.<br />
Og hvad gør man så, når man<br />
står med et større antal grise og ikke<br />
lige kan finde en samarbejdspartner, der<br />
vil forarbejdede dem uden brug af konserveringsmidler<br />
og farvestoffer. Så gør<br />
man det selv.<br />
Først med lidt hjælp fra en tysk pølsemester<br />
og hans søn, men siden på egen<br />
hånd. Og i dag producerer den tidligere<br />
lastbilschauffør og uddannede socialpædagog<br />
12 tons pølser om året – og er godt<br />
tilfreds.<br />
Lille Hallegård ligger et stykke uden<br />
for alfarvej. Faktisk et temmelig pænt<br />
stykke uden for alfarvej. Gården danner<br />
rammen om pølsemageriet og produktionen<br />
af en del af de grise og kalve, der<br />
ender som pølser. Der er to ansatte. En<br />
til pølsemageriet og en til landbruget.<br />
På køkkenbordet i den firlængede gård<br />
ligger Landsbrugsavisen og Information<br />
side om side. Og det er faktisk et godt<br />
billede på virksomheden Lille Hallegård:<br />
kombinationen af tradition og nysgerrighed.<br />
Nysgerrigheden, der driver Jørgen Toft<br />
Christensen til at udvikle en kyllingehjertepølse,<br />
hvor ’stumperne’ er leveret<br />
af BornPoultry.<br />
Traditionen, der driver ham til at producere<br />
pølser af gamle bornholmske<br />
opskrifter: Spegelars, Rita-pølse og Fru<br />
Larsen m.fl.<br />
Nysgerrigheden, der driver ham til at<br />
udvikle en specielt røget, bornholmsk<br />
skinke, der – efter skribentens smagsløg<br />
– sagtens kan tage kampen op med lignende<br />
italienske produkter.<br />
Men her stopper det ikke. For der er også<br />
projekterne med det rødvinsmarinerede,<br />
koldrøgede oksekød, de marinerede unghanebryster<br />
og meget mere. Og rundt<br />
om i landet leverer ældre slagtermestre<br />
og eksperter en lind strøm af gamle – og<br />
nogle gange meget gamle – opskrifter til<br />
Lille Hallegård. Og de skal naturligvis<br />
afprøves.<br />
PØLSEMAGERENS STORYTELLING<br />
Jørgen Toft Christensen ejer foruden<br />
Lille Hallegård også Skovgård – i alt 80<br />
hektar. Men samtidig har han forpagtet<br />
90 hektar naturområder blandt andet<br />
tæt ved Hammershus, hvor geder og får<br />
får et herligt liv, inden de ender enten<br />
som lammesteg eller i pølsemaskinen.<br />
Og - hvis kreditforeningen ellers vil – så<br />
skal han fremover producere flere grise<br />
selv. Målet er at blive selvforsynende<br />
med kød til pølsemaskinen og salgsvognen,<br />
der hver uge turnerer mellem<br />
Rønne og Nexø.<br />
Faktisk producerer han så mange pølser,<br />
at han også er kunde hos Håndværksslagteren<br />
i Aakirkeby.<br />
»Og det er lækker kvalitet fra kø<strong>dk</strong>væg.<br />
Men man går glip af den gode fornemmelse<br />
af, personligt, at kunne stå inde<br />
for, at dyrene har haft de bedst mulige<br />
opvækstbetingelser,« siger han.<br />
Det kan han så til gengæld, når han snart<br />
går igang med at producere pølser af naboen<br />
Hans Verners jersey-tyrekalve.<br />
»De har haft en god opvækst, og der er<br />
ingen mening i bare at slå dem ihjel, sådan<br />
som det sker mange steder – det er<br />
godt kød,« siger han.<br />
Jørgen Toft Christensen er kommet langt<br />
med at realisere drømmen om at skabe<br />
en sammenhæng fra jord til bord, at<br />
kunne sætte navne, ansigter og steder på<br />
dem, der producerer kødet. At give sine<br />
pølser en unik identitet, en historie.<br />
Og selv om sikringerne knalder for et<br />
godt ord i det ydmyge pølsemageri langt<br />
fra alfarvej, når hurtighakkeren skal<br />
køre max, så er Lille Hallegårds koncept<br />
enhvert reklamefirmas drøm. For<br />
fabriksfremstillede standardprodukter,<br />
der alene konkurrerer på prisen, er svære<br />
at markedsføre. Fremtidens produkter<br />
er unikke og har en indbygget historie.<br />
Fremtidens produkter konkurrerer ikke<br />
på pris, men på kvalitet og deres evne til<br />
’storytelling’.<br />
SVINEPRISERNES RUTSCHETURE<br />
Det var økologien, der inspirerede ham<br />
til at begynde med grisene. Og hvis<br />
det dog bare kunne hænge økonomisk<br />
sammen, så blev alle dyrene produceret<br />
økologisk.<br />
»Men det kan det ikke. Ihvertfald ikke<br />
på Bornholm. Jeg har forsøgt. Og det<br />
kostede mig en masse penge,« erindrer<br />
han.<br />
Og er tydeligvis en smule ærgerlig.<br />
»Men«, som han siger, »der er et godt<br />
og voksende marked i godt kød, dyrevelfærd<br />
og fravær af konserveringsmidler<br />
og andre tilsætningsstoffer.«<br />
Og i modsætning til andre af sine kolleger,<br />
så er det ikke svineprisernes rutscheture,<br />
der bruges mest tid på.<br />
Forarbejder man selv sine grise, så får<br />
man også en helt anden økonomi. For<br />
hver gris, der ryger igennem pølsehakkeren,<br />
skal pølsemageren i Lyrsby levere<br />
syv grise til Danish Crown for at få<br />
samme indtjening.<br />
<strong>magasinet</strong> bornholm | 37
( t e m a )<br />
Tradition og fornyelse<br />
38 | <strong>magasinet</strong> bornholm<br />
BORNHOLMERNES MEL<br />
DURUM-MEL. SPELT-MEL. FAGRE<br />
NYE FREMTID. MØLLER NILS<br />
JESPERSEN FRA BORNHOLMS<br />
VALSEMØLLE GÅR NYE VEJE.<br />
Tekst: Jacob Ludvigsen / Foto: Anne-Marthe Næss og Charlotte Barrett
fakta<br />
I umindelige tider – eller i hvert fald<br />
så lang tid nogen kan huske - har der<br />
knejset en mølle på Møllebakken i<br />
Aakirkeby. Den hollandske ottekantede<br />
stenmølle med løghat, selvkrøjer<br />
og selvsvikker har stået, hvor den står i<br />
mere end 135 år. Og før det, stod der en<br />
stubmølle.<br />
Og i mere end 80 år har familien Jespersen<br />
været den drivende kraft i møllens<br />
liv.<br />
Emil H. Jespersen købte møllen i 1920.<br />
Hans søn, Knud, kom med i firmaet i<br />
1945 og moderniserede produktionen op<br />
gennem 50-60’erne. Sønnesønnen Nils<br />
begyndte i fimaet i 1978 og de to driver i<br />
dag møllen sammen med fire ansatte.<br />
En usædvanlig erhvervshistorie i en tid,<br />
hvor fusioner, opkøb og andre af globaliseringens<br />
fænomener hærger. Hvor alt<br />
bliver større, strømlinet og mere internationalt.<br />
Den hollandske mølle stoppede produktionen<br />
i 1950, men firmaet Valsemøllen<br />
er her fortsat.<br />
Nils Jespersen er ikke i tvivl om, at Valsemøllen<br />
A/S vil fortsætte med at male i<br />
mange år endnu.<br />
»Men der er ingen tvivl om, at vi må korrigere<br />
kursen en smule de kommende<br />
år,« siger han.<br />
I 2002 gik der 1200 tons korn ind gennem<br />
møllen. Afsætningskanalerne var<br />
primært øens bagerier, Nyker Brød og de<br />
bornholmske forbrugere.<br />
Sådan har det været i mange år. Og der<br />
hvor en bager faldt fra, har forbrugerne<br />
taget over.<br />
Valsemøllens største kunde er Nyker Brød. Valsemøllen<br />
leverer hvert år næsten alt det mel, som Nyker Brød bruger<br />
i produktionen, hvilket svarer til omkring 375 tons mel<br />
eller næsten 250.000 stk. brød.<br />
»Men der er nok ingen tvivl om, at omsætningen<br />
hos bagerne fortsat vil falde –<br />
enhver tankstation vil efterhånden bage<br />
frostbrød – og det kan gå ud over vores<br />
omsætning,« fortæller Nils Jespersen.<br />
Og det er blandt andet derfor, at han mener,<br />
at kursen skal justeres en smule.<br />
»Der er nok ingen tvivl om, at en del af<br />
vores fremtid ligger i at udvikle og producere<br />
kvalitetsprægede nicheprodukter,<br />
der også kan sælges ovre,« forklarer<br />
han.<br />
»Blandt andet sælger vi nu omkring 40<br />
tons mel i Irma – både hvedemel og den<br />
specielle 30 procents durum-blanding.«<br />
På spørgsmålet om det ikke er ’at sælge<br />
sand i Sahara’, svarer Nils:<br />
»For det første indeholder vores hvedemel<br />
en stor mængde vårhvede, som<br />
giver et højere glutenindhold og dermed<br />
en bedre bagekvalitet. Det er kvaliltet,<br />
som forbrugerne gerne betaler mere for.<br />
Og samtidig er det min vurdering, at<br />
mange forbrugere instinktivt forbinder<br />
Bornholm med kvalitet.«<br />
Nils Jespersen sidder bag skrivebordet i<br />
kontoret med solidt pengeskab og laboratorieudstyr<br />
og fortæller, at det er de<br />
lokale bagere, der konstant har presset<br />
Valsemøllen til at holde fast i hvedemelets<br />
kvalitet.<br />
»Durum-melet har sin egen historie. Der<br />
er kun ganske få steder i Danmark, hvor<br />
man kan dyrke durum, da det kræver<br />
meget sol. Durum giver et rigtig godt<br />
brød med masser af bid i.«<br />
»Vi har en aftale med Finn, bonden på<br />
Frennegaard, som synes det er spæn-<br />
dende at arbejde med nye kornsorter,«<br />
fortæller mølleren.<br />
Og når disse linier læses, har Valsemøllen<br />
langet endnu et produkt på markedet<br />
– speltmel. Igen produceret af Frennegård.<br />
Spelt er også et nicheprodukt med en<br />
historie. Spelt er en gammel kornsort,<br />
en af forløberne for den hvede, vi kender<br />
i dag. Spelt giver et gyldentbrunt brød<br />
med en særdeles fyldig aroma.<br />
»Det bliver rigtig spændende.«<br />
»Vi har hidtil ikke haft den stor tradition<br />
for at markedsføre os. Det har ikke været<br />
nødvendigt. Men skal vi øge salget af<br />
mel til de bornholmske forbrugere, sælge<br />
mere til kæderne ovre og lancere nye<br />
produkter, så kræver det nok, at vi er<br />
mere udadvendte,« siger han.<br />
Men først skal der investeres i en automatisk<br />
pakkemaskine til både 1 og 2<br />
kilos poser, så Valsemøllen kan følge<br />
med, når omsætningen stiger som følge<br />
af markedsføringen.<br />
Da interviewet nærmer sig sin afslutningen,<br />
kommer Knud, faderen, gående<br />
gennem kontoret og hilser på gæsten:<br />
»Dig kan jeg huske fra dengang, du boede<br />
i Vestermarie, du var inde på møllen<br />
og købe noget mel. Det må have været<br />
omkring 1972,« smiler han.<br />
Jeg er ved at falde ned af stolen over<br />
den gode hukommelse og kan nu godt<br />
huske handelen. Lidt efter kommer der<br />
en kunde for at få ti kilo mel med sig.<br />
Salg og snak ved mølledøren – hvor<br />
mange oplever egentlig den fornøjelse i<br />
vore dage?<br />
<strong>magasinet</strong> bornholm | 39
( t e m a )<br />
Rondo<br />
DA BORNHOLM<br />
BLEV ET<br />
VINLAND<br />
TRAFIKKAOS OG NÆSTEN<br />
UDSOLGT PÅ MINDRE END<br />
TO TIMER, JESPER PAULSEN<br />
GLEMMER ALDRIG DEN 1.<br />
AUGUST, DA RONDO 2002<br />
BLEV REVET VÆK<br />
40 | <strong>magasinet</strong> bornholm
Tekst: Jacob Ludvigsen / Foto: Anne-Marthe Næss og Charlotte Barrett<br />
Enhver<br />
familie har sine mærkedage.<br />
Yvonne og Jesper Paulsen i Pedersker,<br />
Bornholms første vinbonde, glemmer<br />
aldrig datoerne 20. juni 2000, 10. oktober<br />
2002 og 1. august 2003. De markerer<br />
plantningen af 2000 vinstokke, den<br />
første druehøst og den dag, hvor første<br />
årgang af Lille Gadegaards rødvin Rondo<br />
2002 blev revet væk.<br />
»Det var helt fantastisk, og det gik næsten<br />
for hurtigt. Vores gårdbutik holder<br />
åbent mellem kl. 16 og 18, og allerede<br />
kl. 14 havde de første stillet sig i kø, og<br />
den voksede til 200 mennesker. Der var<br />
trafikkaos på Søndre Landevej, og da vi<br />
lukkede butikken var der 200 flasker<br />
tilbage.«<br />
»Dagen efter kom de første kunder kl.<br />
15, og to timer efter kunne vi melde<br />
totalt udsolgt. Pedersker Brugs havde<br />
fået 100 af de godt 1000 flasker, og de<br />
blev flået fra hylderne i løbet af en halv<br />
time,« fortæller Jesper Paulsen.<br />
På få dage blev vinen og Jesper Paulsen<br />
landskendt. Nyheden blev sendt rundt<br />
via Ritzaus Bureau og gik videre til<br />
den skandinaviske og nordtyske presse,<br />
og Jesper blev inviteret til at medvirke<br />
i TV2’s ’Go’morgen Danmark’. Han er<br />
stadig lidt fortumlet over al opmærksomheden<br />
og samtidig lykkelig for, at<br />
premieren gik så strygende.<br />
Jesper Paulsen er Bornholmer med stort<br />
B, og han ser en stor fremtid for bornholmske<br />
delikatesser. Landbruget burde<br />
interessere sig for at fremstille special-<br />
DET VAR HELT FANTASTISK, OG DET<br />
GIK NÆSTEN FOR HURTIGT.<br />
produkter frem for svin på samlebånd,<br />
der bliver grovparteret på slagteriet i<br />
Rønne og sendt videre til forarbejdning<br />
andre steder. Han synes, at jordbær,<br />
honning, fedekvæg og druer er mere<br />
spændende end grise og gylle.<br />
»Det var et stort show og en fantastisk<br />
oplevelse at få lov at være ambassadør<br />
for Bornholm,« siger Jesper Paulsen.<br />
900 LITER VIN OM ÅRET<br />
De 2000 vinstokke, der blev sat i jorden<br />
i sommeren 2000, giver cirka 1.500 kilo<br />
druer og 900 liter vin. Marken, hvis jord<br />
har et gunstigt indhold af sand og grus,<br />
så rødderne har noget at arbejde med, er<br />
smukt omkranset af høj bevoksning,<br />
Her er både læ og lys, og med de mange<br />
solskinsdage i sommeren 2003 er der<br />
store forventninger til høsten i oktober.<br />
Men der er ikke plads til flere vinstokke<br />
på den hektar jord, der er anlagt professionelt<br />
med metaldragere og tråde, som<br />
kan støtte væksten. Produktionen kan<br />
kun sættes i vejret ved at anlægge endnu<br />
en mark, og der går mindst tre år fra<br />
tilplantningen til aftapningen, så vinen<br />
fra Lille Gadegaard vil også et stykke ud<br />
i fremtiden være forbeholdt de hurtigste<br />
liebhavere.<br />
VIN I DANMARK ER IKKE LÆNGERE<br />
EN VITTIGHED<br />
Europa-Unionen opretholdt indtil for et<br />
par år siden et forbud mod professionel<br />
vindyrkning i Danmark. Sydeuropas<br />
bønder skulle ikke påføres unødig konkurrence,<br />
og desuden var det jo en vittighed,<br />
at man overhovedet skulle være<br />
i stand til at fremstille vin i de barskere<br />
egne, hvor øl og brændevin dominerer.<br />
Det lykkedes at få ophævet bestemmelsen,<br />
og en håndfuld avlere er gået i gang<br />
med at fremstille rødvin, som har vakt<br />
anerkendelse i selveste Barolo, Italiens<br />
mest forgudede distrikt.<br />
Vel er Bornholm hverken Barolo eller<br />
Bourgogne, men vin fra klippeøen har<br />
mere at fortælle end vin fra Avedøre,<br />
sagt med al respekt for den københavnske<br />
vestegns specialister. Og så er der<br />
jo sagnet om, at de første vinbønder i<br />
Bourgogne (Burgund) var udvandrere<br />
fra Bornholm (Burgundia) – en legende,<br />
som vinbønderne i Frankrig holder meget<br />
af.<br />
Yvonne og Jesper Paulsen har øvet sig<br />
på at forvandle frugt til alkohol. De var<br />
i forvejen kendt for en liflig jordbærvin<br />
(fås som sød og tør), fremstillet af Korona-bær<br />
fra egne marker og vidste derfor<br />
meget om gæring, lagring og tapning.<br />
Desuden har de rejst rundt i Europa og<br />
besøgt vingårde og suget viden til sig.<br />
Forbilledet er den danskfødte vinavler<br />
Peter Sisseck, der på sin gård i Spanien<br />
har udviklet Pingus, som har opnået<br />
kult-status blandt vinkendere, der er<br />
parat til at betale en høj pris.<br />
<strong>magasinet</strong> bornholm | 41
Marineret Christiansøsild<br />
skyllet ned med Snaps fra Bornholms<br />
Spritfabrik<br />
Boller fra andi’s køkken<br />
bagt af Finn’s durumhvede<br />
skånsomt malet hos Nils på<br />
valsemøllen<br />
mørkt guld fra svaneke bryghus<br />
honning fra den<br />
gamle skole<br />
ost fra st. clemens,<br />
bornholms andelsmejeri<br />
på kiks fra jesper på dams<br />
rugkiks<br />
salat med grønsager fra<br />
Bornholmergrønt tilberedt med koldpresset<br />
rapsolje<br />
42 | <strong>magasinet</strong> bornholm<br />
mad med identitet<br />
- se efter skiltet<br />
Lammerullepølse fra Hallegård<br />
på nybagt rugbrød fra Nyker<br />
bornholmerhane tilberedt<br />
hos Jette på le port<br />
varmrøget østersølaks<br />
fra svaneke røgeri<br />
velhængt kalveryg fra<br />
håndværksslagteren<br />
et måltid rundet af med boisen is<br />
og kaffe applikeret med kjærstrup<br />
chokolade<br />
jordbærvin fra lille gadegård
Vi anstrenger os<br />
1.000 watt<br />
RealMæglerne Per Kofoed<br />
Strandgade 6 · 3730 Nexø · www.realmaeglerne.<strong>dk</strong>/bornholm<br />
<strong>magasinet</strong> bornholm | 43
44 | <strong>magasinet</strong> bornholm
Onkel Joachims accent<br />
...KOMMER ONKEL JOACHIM FRÂ SÂNKAAS?<br />
HAN TALER BORNHOLMSK. HAN ER VOLDSOMT INITIATIVRIG. HAN ER<br />
STINKENDE RIG. OG SÅ SPILLER HAN HOVEDROLLEN, NÅR FAMILIEN<br />
DANMARK HVER FREDAG KL. 19.00 KICKSTARTER WEEKENDEN MED<br />
DISNEYSJOV PÅ SKÆRMEN.<br />
ed nevøerne Rip, Rap og Rup samt en<br />
utålelig pilot på slæb, kaster Joachim von<br />
And sig ud i alverdens anstrengelser for<br />
at skrabe endnu mere rigdom til sig. Og<br />
det går ikke stille af sig.<br />
Det er ren Indiana-Jones. Men Onkel<br />
Joachim-figuren tegnes ikke kun af<br />
positive karaktertræk. Foruden at være<br />
verdens rigeste mand, er han også en nærigpeter<br />
af rang. Og det er måske blandt<br />
andet derfor, at han taler med skotsk<br />
accent i de oprindelige Disney-film. For<br />
skotterne er kendt for at være et yderst<br />
nærigt folkeslag. Men er bornholmerne<br />
også det ? Een ting er, at bornholmerne<br />
er kendt som et stridbart folkefærd, men<br />
er de også nærige? Skribenten aner en<br />
historie, griber telefonen.<br />
I Danmarks Radio vil tegneserie-eksperten<br />
Jakob Stegelmann ikke påtage sig<br />
ansvaret. Men spørgsmålet har da også<br />
rumlet i hans hoved uden at finde en<br />
forklaring. For hvis man skulle finde en<br />
Jâ hâr brøg for<br />
et friskt pæjnjabâd<br />
sproglig kobling mellem det skotske, det<br />
nærige og en dansk accent med tilsvarende<br />
karakteristika, så måtte det vel snarere<br />
være en gang »hestekræmmer-jysk.«<br />
Svaret finder vi hos Kirsten Saabye,<br />
der er kreativ direktør i Disney Character<br />
Voices:<br />
»Der er tale om en ren tilfældighed.«<br />
Den bornholmske accent passede<br />
bare bedst til skuespiller John Hahn-Petersen,<br />
som i 1989 blev castet til at lægge<br />
stemmebånd til den nærige von And.<br />
John Hahn Petersen fortæller, at ’det<br />
kom bare af sig selv’:<br />
»Jysk var for tungt. Fynsk for let.<br />
Men den hurtige bornholmske tone gjorde<br />
von And livfuld og fik ham til at fungere<br />
lige så godt og dynamisk, som den<br />
oprindelige von And,« siger han.<br />
Selv om John Hahn-Petersen har en<br />
bornholmsk oldefar, så kommer inspirationen<br />
til skuespillerens ’teaterbornholmsk’<br />
alene fra ferier og optrædender<br />
© Disney
46 | <strong>magasinet</strong> bornholm<br />
HANSAAGE BØGGILD ER BORNHOLMS KRØNIKESKRIVER. ET LIVS<br />
JOURNALISTIK OG FORFATTERSKAB SOM ALTID HAR KREDSET OM »DET EGENTLIGE«<br />
VED BORNHOLM. NETOP NU ER HAN VED AT LÆGGE SIDSTE HÅND PÅ BINDET OM<br />
BORNHOLM I GYLDENDALS NYE VÆRK OM DANMARK DER UDKOMMER I FEBRUAR 2004.<br />
DA BOGVÆRKET UDKOM FOR FØRSTE GANG FOR 16 ÅR SIDEN VAR DET OGSÅ DENGANG<br />
BØGGILD, DER TOLKEDE DEN BORNHOLMSKE FOLKESJÆL OG ØENS BEMÆRKELSESVÆR-<br />
DIGHEDER. HISTORIEN, NATUREN, KUNSTEN, MENNESKENE. BØGGILD VED MERE OM<br />
BORNHOLM END DE FLESTE.<br />
Tekst Poul Friis | Fotos Casper Dalhoff<br />
FORTÆL
LEREN<br />
D<br />
Bøggild og Bornholm<br />
et var en forårssøndag i 1951. Overfarten med »Rotna« havde været blid.<br />
Billetten han havde fået tilsendt havde været til 1. klasse og selvom de var<br />
fire mænd i kahytten, havde han egentlig sovet godt.<br />
Nu stod han på kajen i Rønne. Næsten uden penge, men med faderens<br />
røde Parker fyldepen i lommen. Blækket skulle han se at skaffe sig på avisen,<br />
men det var tidlig morgen og redaktøren var nok ikke stået op endnu.<br />
Bøggild hankede op i sejlgarnet som omgav den lille pakke med det brune<br />
papir. Den var hans eneste bagage. Lidt undertøj og en ekstra skjorte. På<br />
banegården i Sorø havde et par »akademister«, peget på den gule rejseseddel<br />
på pakken og grinet: »Bornholm, det er da ovre i Rusland«. Og nu stod<br />
han her. En fjern egn, som virkede underligt fremmedartet.<br />
En kop kaffe ville gøre godt. Han begyndte at gå op gennem byens gamle<br />
gader. Det slog ham, hvor net og ryddeligt der så ud. »Stille ædel provins«,<br />
tænkte han. Ædel, for det virkede så ordentligt og respektabelt det hele.<br />
Dams Hotel turde han ikke gå ind på. Den fornemme restauration så for<br />
dyr ud til hans krone til morgenmad, så han endte på Evas Bar i Nørregade.<br />
Et sted uden kunder, men dog kaffe. Et par timer senere bankede han<br />
på hos redaktør Gunnar Bjerg Møller hos Bornholms Avis i Storegade.<br />
»Ja, det var så Hansaage Bøggild, jeg skulle starte på Deres avis« Den<br />
konservative bulderbasse kiggede den unge journalist ud. Jobbet var ingen<br />
sinecure, havde han skrevet, da han per korrespondance ansatte den nye<br />
referent. Og det var det da heller ikke. Hverken godt betalt eller særlig<br />
behageligt. Men foreløbig fik Bøggild stukket et frikort ud til banen, så<br />
kunne han jo se lidt på øen. Og referenten tog toget til Sandvig, vandrede<br />
til Hammershus og følte, at nu var han kommet til Bornholm.<br />
<strong>magasinet</strong> bornholm | 47
48 | <strong>magasinet</strong> bornholm<br />
Han fik lært øen og dens indbyggere<br />
at kende ved at spørge.<br />
»Spørg om alting«, var det råd<br />
hans tidligere redaktør på det<br />
fine hæderkronede Sorø Amtstidende<br />
havde sendt med ham.<br />
»Spørg og bland dig«. Så Bøggild<br />
gik til generalforsamlinger<br />
og møder og markvandringer og<br />
receptioner. Alt, hvad der kunne<br />
gøres for at møde folk hvor de<br />
var. Og spørge. Og nogle gange<br />
faldt der også lidt majonæse af til<br />
pressen og så var udgiften til middagsmaden<br />
sparet.<br />
Efter et par år kom der tilbud fra<br />
Frederikshavns Avis. Hansaage<br />
var nyforelsket i Gudrun som var<br />
fra Jylland og de tog turen til det<br />
forblæste Vendsyssel, hvor de blev gift,<br />
men »det stormede altid ned gennem<br />
Danmarksgade«, husker han fra den<br />
relativt korte tid i det nordjyske. For<br />
Bornholm trak i dem. Den overskuelige<br />
verden, den enestående natur, den stille<br />
ædle provins.<br />
Og en dag stod Bøggild atter på havnen i<br />
Rønne. Denne gang for at blive her. For<br />
altid. Og for med tiden at blive »mere<br />
bornholmer end bornholmerne selv«,<br />
som han siden har hørt sig karakteriseret.<br />
Med iver og kærlighed genoptog han<br />
sine opdagelsesrejser ind i den bornholmske<br />
folkesjæl. I dag, efter et halvt<br />
århundrede som journalist og forfatter,<br />
siger han, at han kender Bornholm og<br />
bornholmerne bedre, end de selv gør.<br />
Derfor er det ham, der først og fremmest<br />
er den nutidige bornholmske krønikeskriver.<br />
Som igennem et halvt hundrede<br />
bøger, tusindvis af avissider og på kilometer<br />
af lydbånd har beskrevet Bornholm,<br />
historien, naturen, kunsten og<br />
frem for alt bornholmerne. Hvorfor?<br />
»Jo, fordi alt hvad der kommer mennesker<br />
ved, alt hvad der sker imellem mennesker,<br />
det har interesse«, er Bøggilds<br />
filosofi. »Men bornholmer selv, det drister<br />
jeg mig ikke til at kalde mig«. Han<br />
er dansker. Ikke sjællænder, ikke fynbo,<br />
ikke jyde. Heller ikke bornholmer.<br />
Lige nu sidder han i sit lille hyggelige<br />
byhus midt i Rønnes gamle kvarter. Der<br />
er brosten i gaden og et smukt robiniatræ<br />
på hjørnet. Under loftet er hans<br />
hule. Manuskripter og materialer til to<br />
kommende bogudgivelser ligger i pæne<br />
bunker. Den gode kunst på væggene. De<br />
nødvendige bøger i reolen. Ild i piben og<br />
kaffe på kanden. Velkommen til Bøggilds<br />
Bornholm.<br />
HISTORIEN<br />
Den bornholmske historie er præget af øens beliggenhed.<br />
Først den magtpolitiske strategiske,<br />
senere dens afstand til de danske magtcentre.<br />
Men har den bornholmske historie noget at<br />
sige andre end de særligt lokalpatriotiske?<br />
Jeg mener, at jeg forstår Bornholm. Jeg<br />
mener også, at det er der mange bornholmere,<br />
der ikke gør. For mange er den<br />
bornholmske historie ensbetydende med<br />
1658 og de russiske bombardementer i<br />
1945. De historier kender de. Ikke meget<br />
mere. Og det er synd.<br />
Naturligvis er Bornholm en del af den<br />
store historie. Af Danmarks- og verdenshistorien.<br />
Der udspiller sig begivenheder<br />
her, som er vigtige i forståelsen af ikke<br />
bare den danske nations historie. Bornholm<br />
har været med i det storpolitiske<br />
spil. Tænk, vi har syv store naboer som<br />
i skiftende perioder alle har været stormagter<br />
og begæret den strategiske klippe<br />
midt i havet, men vi har jo også den lille<br />
historie.<br />
Den lille historie. Den der handler om de<br />
rene bornholmske begivenheder og tildragelser.<br />
Og den behøver ikke at være<br />
dramatisk eller skelsættende for at vise<br />
nogle af de spor, som øen har sat blandt<br />
sine indbyggere.<br />
Egentlig kan jeg godt forstå dem, der<br />
tænker på en Jens Kofoed, en Povl<br />
Anker eller en Villum Clausen, fordi<br />
de føler sig i slægt med dem. Men det<br />
er de færreste der går og føler sådan til
daglig. Nogle gør. Det er også dem, der<br />
husker på de stærke bornholmske helte i<br />
vikingesagaerne med en brusen i brystet.<br />
Føler stolthed over en heroisk fortid.<br />
Personligt nærer jeg ingen stolthed ved<br />
at tænke på, at bornholmerne kæmpede<br />
sig fri fra det svenske åg og overgav øen<br />
til enevældskongen. Jeg synes blot, at<br />
det er nogle spændende historier, men<br />
det kunne da være rart, hvis vi også<br />
ALT HVAD DER KOMMER MENNESKER VED,<br />
ALT HVAD DER SKER IMELLEM MENNESKER,<br />
DET HAR INTERESSE«<br />
kunne lære noget om nutiden gennem<br />
historien.<br />
Vi kunne f.eks. lære at blive hele mennesker<br />
af historien. Lære at tro og kæmpe<br />
for en sag. I fællesskab. En af bornholmernes<br />
største begrænsninger er f.eks.<br />
deres formidable evne til at være indbyrdes<br />
uenige.<br />
Misforstå mig ikke, jeg har stor respekt<br />
for bornholmerne. De har stærke kvali-<br />
teter som spændende øboer, men der er<br />
sket noget i de senere år. Det heltemod,<br />
som kendetegnede 1658 er forsvundet.<br />
Det særlige er ved at forsvinde.<br />
Se blot hvordan vi lader os tyrannisere i<br />
færgesagen og andre slag om politisk bevågenhed<br />
ovre fra. Uenigheden gør svag,<br />
så længe der f.eks. sidder en Almeborg<br />
med en helt anden dagsorden end den,<br />
der ville være til bedste for Bornholm.<br />
Vi mangler de ledere, der kunne skære<br />
<strong>magasinet</strong> bornholm | 49
Bøgild<br />
fakta<br />
50 | <strong>magasinet</strong> bornholm<br />
HANSAAGE BØGGILD<br />
Forfatter og journalist Hansaage Bøggild, født juleaften 1927<br />
i Slagelse. Familien flyttede til Svendborg i 33, hvor han gik<br />
syv år i skole og senere blev uddannet typograf. Senere kom<br />
han i lære som journalist i Sorø. Kom første gang til Bornholm<br />
i 1951 hvor han blev ansat som referent på det daværende<br />
konservative dagblad Bornholms Avis. Efter en smuttur til<br />
Frederikshavn kom han i 1956 tilbage til Bornholm. Først på<br />
Bornholms Avis igen, senere på Bornholms Tidende. I begyndelsen<br />
af 90’erne blev han også fast knyttet til DR-Bornholm.<br />
Han er forfatter til næsten et halvt hundrede bøger om<br />
Bornholm, Bornholms historie, Bornholms natur og bornholmsk<br />
kunst, hvoraf det sidste har haft hans særlige bevå-<br />
igennem al den historiske uenighed.<br />
Og til at huske Danmark på<br />
den forpligtelse det er, at have<br />
en landsdel liggende midt ude i<br />
Østersøen.<br />
NATUREN<br />
Martin Andersen Nexø var ikke<br />
særligt benovet over den indfødte befolkning<br />
på Bornholm. »Trangsynede<br />
og småtskårne« var hans dom, men,<br />
tilføjede den gamle kommunist så:<br />
»Naturen, den er der ikke noget galt<br />
med«. Hvis vi lige lader karakteristikken<br />
af befolkningen ligge et øjeblik,<br />
hvad er det så i den bornholmske<br />
lilleputnatur som fascinerer dig såvel<br />
som Nexø?<br />
Der er ikke noget så sjældent<br />
som Bornholm, så enestående. Så unikt.<br />
Tænk, vi har ligget nede ved Afrika engang.<br />
Deraf kommer måske den besnærende<br />
fremmedartethed. Og størrelsen,<br />
afstanden mellem de vidt forskellige<br />
stykker natur er overskuelig.<br />
Jeg ved godt, at man kan finde klipper,<br />
der er større, sandstrande, der er længere,<br />
skove, der er vildere, bjerge, der er<br />
højere og have, der er dybere. Men intet<br />
sted er alting, som her, samlet på et sted.<br />
På den måde.<br />
Intet andet sted er sandet så fint som<br />
på Dueodde. Intet andet sted finder du<br />
så varierede sprækkedale som på Bornholms<br />
nordøstkyst. Intet andet sted finder<br />
man en sådan variation af blomster<br />
og vækster som her på øen. Hvis du f.eks.<br />
boede et sted på Sjælland, så oplevede du<br />
blot det, der var deromkring. Her er der<br />
så kort til hele naturen. Til tusinder af<br />
oplevelser.<br />
Tag ned til Bølshavn, Listed eller Årsdale<br />
en aftenstund hvor solen går ned. Se<br />
hvordan havet kan blive helt rødt. Se en<br />
måge med lyserøde fjer på klippen i det<br />
stille vand. Og dagen efter kan himmel<br />
og hav stå i et. Forskelligheden. Variationen<br />
i klima og vejrlig er fantastisk.<br />
Hammeren, et drama uden lige i en vestenstorm,<br />
den stille skærgård. Himlen,<br />
lyset. Alt det der tiltrak kunstnerne og<br />
turisterne. Det er lige uden for døren.<br />
Det er umuligt at undvære, når man<br />
først har fået det i blodet.<br />
Det er vel også det, der tiltrækker turisterne.<br />
Man skal vel glæde sig over det,<br />
men jeg bryder mig egentlig ikke om<br />
genhed. Ikke mindst øens største maler, Oluf Høst, har haft en<br />
dygtig og beundrende pennefører i Bøggild.<br />
Som hovedværker i Bøggilds livslange arbejde på og med<br />
Bornholm står hans »Kunst på Bornholm« fra 1996 og<br />
Bornholms-beskrivelsen i Gyldendals serie om de forskellige<br />
egne af Danmark fra 1987. En bedrift han netop nu er ved at<br />
gentage i en helt ny udgave af det store værk. Også en stor<br />
biografi af Oluf Høsts søn, Ole, som også var maler og som<br />
endte sit liv på østfronten i tysk uniform, er på vej. Begge<br />
bøger u<strong>dk</strong>ommer i februar på henholdsvis Gyldendal og<br />
Bornholms Tidendes forlag.<br />
turismen. Måske er det endda en udgift<br />
for Bornholm, hvis det hele blev gjort op<br />
og man overvejede alternativerne. Men<br />
turismen er en kendsgerning. Et vilkår<br />
for livet her og jeg holder da også af at<br />
spejle glæden og beundringen over den<br />
vidunderlige natur i deres øjne. Og intet<br />
er så rart som at vise en turist vej til Nyker<br />
eller Ekkodalen. Man får afløb for en<br />
naturlig stolthed, simpelthen.<br />
KUNSTEN<br />
I din store bog om kunst på Bornholm lader<br />
du i forordet en sød gammel kone sige<br />
om kunst: »Ded e nok ingtressant, vis man<br />
ingtresserer saj for’ed«. Underforstået, at det<br />
gør man såmænd ikke så meget her på øen,<br />
hvor andre mere materielle ting måske er lidt<br />
mere påtrængende. Men hvorfor er der i det<br />
hele taget grund til at interessere sig for kunst<br />
på Bornholm?<br />
Jeg forstår hende egentlig på en anden<br />
måde. Som en slags tolerance overfor<br />
noget, der måske er fjernt for hende,<br />
men som er i orden, hvis nogen gider beskæftige<br />
sig med det. Men selvfølgelig er<br />
det nok sagt i den anden betydning. At<br />
kunst ikke er værd at beskæftige sig med<br />
for den jævne bornholmer. Jeg kan kun<br />
være dybt uenig i den tankegang. Og jeg
<strong>magasinet</strong> bornholm | 51
egriber slet ikke udtrykket »finkultur«.<br />
Kunst og kultur ligger åbent for alle.<br />
Personligt kunne jeg ikke leve uden<br />
kunsten. Kunsten giver mig indsigt og<br />
forståelse af menneskelivet. Den er vigtig<br />
som historien. Gennem kunsten forstår<br />
vi os selv på en måde, som historien<br />
ikke kan gøre. Et andet pejlemærke for<br />
baggrunden for vore handlinger.<br />
Så hvorfor skal man in-<br />
Oluf Høst den maler, som<br />
teressere sig for kunst på<br />
AT SE VERDEN GENNEM ET ANDET TEMPERAstærkes,<br />
næsten på An-<br />
Bornholm? Tja, hvorfor<br />
interessere sig for fodbold<br />
MENT END ENS EGET ER UTROLIGT GIVENDE.<br />
dersen-Nexøs maner har<br />
formået at skildre udsynet<br />
eller TV? Det gør jeg ikke.<br />
og indsigten hos almuen på<br />
Fodbold siger mig intet, men kunsten<br />
Høst, Lergaard og Rude er de rigtige<br />
Bornholm. Hans malerier er udsprunget<br />
giver indsigt, også i vore omgivelser og<br />
bornholmermalere. De er fortolkerne<br />
af den forfinede folkelige tradition, jeg<br />
vore medmenneskers sind. At se verden<br />
af udsynet og menneskets placering på<br />
holder mest af ved Bornholm.<br />
gennem et andet temperament end ens<br />
Bornholm. De er ægte. Jeg kunne også<br />
eget er utroligt givende. Alternativet til<br />
tage Claus Johansen med. Han kiggede<br />
Derfor er det synd, at et sted som Høst-<br />
den aktivitet kan være fjernsynet eller<br />
indad, de andre udad. Men alle fire er<br />
museet i Gudhjem er endt i det rene<br />
bænken på torvet. Du kan drikke 100<br />
bidragydere til forståelsen af den born-<br />
akademiske Københavneri. Indtoget af<br />
bajere om dagen og til sidst vil du hade<br />
holmske folkesjæl.<br />
kunsthistorikerne dér har gjort sit til, at<br />
dig selv. Mennesket har pligt til at ud-<br />
bornholmerne måske ikke interesserer<br />
vikle sig. Historien, naturen og kunsten<br />
sig så meget for deres egen kulturarv.<br />
52 | <strong>magasinet</strong> bornholm<br />
hjælper til med det. Og Bornholm har<br />
det hele.<br />
Derfor skal du interessere dig for kunst<br />
her på øen. Men også fordi vi har haft<br />
nogle af de fineste kunstnere her. Kunstnere<br />
som har været med til at skabe det<br />
moderne landskabsmaleri. Som har sat<br />
deres, og dermed Bornholms, fingeraftryk<br />
i vor kulturhistorie.<br />
De andre, lige fra Zahrtmann over<br />
Isakson og Weie til Cobramalerne f.eks.<br />
kendte Bornholm i solskin. De brugte<br />
øen. Brugte lyset og motiverne, men<br />
de var inspireret og båret af en anden<br />
kunstnerisk mission. De skildrede ikke<br />
øen, men tolkede verden herfra. Men det<br />
er jo også fantastisk spændende.<br />
De bornholmske kunstnere har været<br />
folkelige på den gode måde. For mig er
MENNESKET HAR PLIGT TIL AT UDVIKLE SIG. HISTO-<br />
RIEN, NATUREN OG KUNSTEN HJÆLPER TIL MED DET.<br />
OG BORNHOLM HAR DET HELE.<br />
Det er blevet fjernt og ufolkeligt og i<br />
strid med Høsts ånd. Akademiseringen<br />
af kunsten får folk til at reagere imod<br />
den. Udsagn som »det kunne jeg da<br />
også selv lave« er ganske vist åndelig<br />
dovenskab og måske også uoplysthed.<br />
Men der er også kulturelle barrierer.<br />
BORNHOLMERNE<br />
Lad os vende tilbage til Andersen Nexøs<br />
beskrivelse af bornholmerne. En ikke særlig<br />
rosende eller flatterende karakteristik, må<br />
man sige. Men er den dækkende?<br />
Martin Andersen Nexø havde jo den<br />
evne, som måske den eneste af de<br />
skrivende mennesker på denne ø, at<br />
han kunne skildre Bornholms almue,<br />
dens vilkår og dens liv. At vise sammenholdet<br />
blandt almindelige mennesker,<br />
vise hvor gode de var til at tage<br />
sig af hinanden. Vise det stærke i det<br />
bornholmske folkedyb. Han sagde også<br />
nogle sandheder om eliten. Om dem,<br />
der bestemte, dem, der sad på flæsket<br />
og melede deres egen kage. Jeg opfatter<br />
hans stærke ord om den bornholmske<br />
smålighed som møntet på en ganske<br />
bestemt gruppe af befolkningen, ikke<br />
på den almindelige jævne borger, som<br />
ved Gud ikke havde det nemt på Nexøs<br />
tid.<br />
Desværre har bornholmerne lært at<br />
hade den verdensberømte forfatter.<br />
Lært, fordi han var kommunist og,<br />
som nogle siger, »gjorde i sin egen<br />
rede«. Det er helt glemt, hvilken fremragende<br />
fortolker han var af det almindelige<br />
liv på Bornholm.<br />
Der er en særlig folkelighed på Bornholm.<br />
En folkelighed, som jeg føler er<br />
ægte. En sund folkelighed hvor menneskene<br />
er vokset ind i deres livsvilkår.<br />
Hvor de er blevet en del af det område,<br />
der er deres. Alle yderområder er mere<br />
udsatte for politisk vilkårlighed og så<br />
megen anden tilfældighed end borgere<br />
andre steder. Det vil altid præge de<br />
mennesker der bor i randområderne.<br />
Det vil være særligt udpræget på Bornholm,<br />
hvor bevidstheden om at være<br />
særegen lever stærkt.<br />
På en måde behøver du ikke bornholmerne<br />
til at bo på Bornholm. Tag<br />
Svaneke. Det går jo godt nok foruden.<br />
Men der ville nu alligevel mangle<br />
noget, hvis bornholmerne ikke var<br />
her. Omvendt må man jo også sige, at<br />
tilflytterne, dem der, af og til, bliver<br />
mere bornholmske end bornholmerne<br />
selv, netop elsker øen og dens miljø,<br />
fordi de har foretaget et bevidst valg.<br />
De er kommet hertil, fordi de ønskede<br />
det. Ville det. De er ikke bare blevet<br />
født her og har glemt at tage af sted.<br />
Vi skal passe på ikke at gå til i den<br />
hyggelige lillebymentalitet, hvor besnærende<br />
det end kan være. Det burde<br />
være en pligt for enhver, der bor på<br />
Bornholm, at man rejser over mindst<br />
fire gange om året. Man skal have andre<br />
indtryk for at kunne forstå sig selv<br />
og sit eget. Og det kommer kun ved at<br />
vende blikket udad engang imellem.<br />
Det forsømmer mange desværre nok<br />
alt for ofte her på øen.<br />
Man kan blive så tryg ved Bornholm,<br />
at man bliver bange for alt muligt andet.<br />
Endnu en grund til at rejse væk af<br />
og til. Man kan blive blind af at gå og<br />
stirre ind ad egne vinduer.<br />
Tekst Poul Friis | Fotos xxxxxxxxxxxxxxx<br />
PÅ TOPPEN<br />
Der er et interviewtrick, der kaldes »den tredje<br />
dims«. Det går ud på, at det er nemmere at<br />
formidle noget, hvis man har noget konkret<br />
at forholde sig til, at se på eller måske oven i<br />
købet røre ved.<br />
Her handlede det om en radiosamtale med en<br />
forfatter, der netop, det var i 1987, havde udgivet<br />
en bog om emnet; Bornholm. Oplevet og<br />
beskrevet af Hansaage Bøggild, som der stod<br />
på titelbladet. Pointen var altså, at vi skulle se<br />
og røre ved subjektet, mens vi snakkede om<br />
Bornholm.<br />
»Gider du tage med mig op på Rytterknægten«,<br />
spurgte jeg i telefonen.<br />
»Ja«. Bøggild var med på den værste. Vi snoede<br />
os derop. Og videre op af jernstilladset. 183<br />
meter over havet og udsigt til Rømers store<br />
skov. Den tredje dims, Bornholm, lå for vore<br />
fødder.<br />
»Og hvorfor har en mand fra Slagelse så skrevet<br />
en bog om Bornholm?« Interviewet varede<br />
en halv times tid. Vi kravlede ned igen. Kørte<br />
hjem. »Tak for i dag!«<br />
Tre kvarter senere ringede jeg atter til Bøggild:<br />
»Øhhh, ser du. Båndsalat. Ikke noget af det kan<br />
bruges, gider du tage derop igen?«<br />
»Selvfølgelig«, grinede han. Nu er der en ny<br />
bog på vej. Gud ved, hvor mange gange vi<br />
skal kravle op på toppen af Bornholm denne<br />
gang?<br />
<strong>magasinet</strong> bornholm | 53
Fredensborg har egen vinkælder. Naturligvis.<br />
54 | <strong>magasinet</strong> bornholm
Urtehaven.<br />
Radisson SAS Fredensborg Hotel, Bornholm<br />
Strandvejen 116, DK-3700 Rønne · Tel. +45 / 5690 4444 · Fax +45 / 5690 4443<br />
nfo@bornholmhotels.<strong>dk</strong> · www.bornholmhotels.<strong>dk</strong><br />
Radisson SAS Fredensborg Hotel, Bornholm ligger i<br />
Rønne lige på kanten til Østersøen.<br />
Alle suiter og dobbeltværelser har balkon og udsigt<br />
til vandet og er indrettet med danske designklassikere.<br />
RESTAURANT ”DI 5 STÂUERNA”<br />
I 5 hyggelige stuer serveres mad af høj gastronomisk standard.<br />
Fiskespecialiteter og menu’er. Mange bornholmske råvarer.<br />
<strong>magasinet</strong> bornholm | 55
Livsstil er et af kodeordene for N& K<br />
- en spændende og anderledes butik i Rønne.<br />
Butikken er holdt i en let romantisk stil, med et islæt af<br />
fransk/svensk bondestil.<br />
56 | <strong>magasinet</strong> bornholm<br />
SnellemarkCentret, 3700 Rønne Tlf. 5691 1211 www.nicecream.<strong>dk</strong><br />
Varesortimentet<br />
spænder over modetøj<br />
fra Noa<br />
Noa - nu også<br />
til piger og Freoli<br />
til drengene<br />
- smykker fra<br />
Dyrberg Kern<br />
- nye og antikke<br />
møbler og brugskunsthåndplukket<br />
til stilen - et<br />
univers af oplevelser.
BornAppetit<br />
DEN BORNHOLMSKE HONNINGKAGE<br />
Håndlavet fra KjaerStrup chokolade i Snogebæk<br />
Specialiteter fra Bornholm: www.bornappetit.<strong>dk</strong><br />
<strong>magasinet</strong> bornholm | 57
58 | <strong>magasinet</strong> bornholm<br />
Traditionens vogtere<br />
KILDEFESTEN I SVANEKE TRÆKKER VEKSLER PÅ ÅRHUNDREDERS<br />
GAMLE MYTER, SKIKKE, OG TRADITIONER. DEN ER EN SÆREGEN<br />
STÆRK BLANDING AF OVERTRO, MYSTIK, HEDENSKAB OG KRIS-<br />
TENDOM. OG SELV OM EN STORMFLOD FOR EVIGT SLUKKEDE DEN<br />
HELLIGE KILDE I VIGEHAVN, HOLDES DEN URGAMLE FEST FORT-<br />
SAT I HÆVD. MÅSKE SOM ET VÆRN MOD EN ALT FOR PULSERENDE<br />
OG UOVERSKUELIG NUTID. OG I DET LYS GØR DET MÅSKE IKKE SÅ<br />
MEGET, AT KILDEN FORSVANDT I 1872.<br />
Tekst Poul Friis | Fotos Torben Villumsen
Traditionens vogtere 1878<br />
Det var en ganske særlig dag. Alt var perfekt. Solen skinnede.<br />
Himlen var fri for skyer, og brisen kom mildt fra vest. Det<br />
var som om alle var af huse. Som om både blomster og buske<br />
gjorde sit yderste. Kun hønsene hakkede sig roligt frem gennem<br />
Storegade. Hanen galede med musikalske mellemrum. Og<br />
pludselig – uden forvarsel - brasede en tremastet fregat ræerne<br />
ud for skansen og stævnede ind. Ved havnen holdt fiskerne<br />
fri, sad og snadrede med piben i munden, mens ungerne løb<br />
til og fra i synlig ophidselse og forventning. En smuk chalup<br />
med kongekrone blev straks sat i vandet og stod ind gennem<br />
havnehullet. Det var den 20-årige prins Valdemar, som sammen<br />
med en større flok kadetter ville opleve den festklædte<br />
midsommerby. Enten var det en heldig forudseenhed, eller<br />
også var der tale om rent og skært held. Men netop dette år<br />
havde kildefestkomiteen valgt at bryde med traditionen og<br />
flytte den århundrede år gamle fest ud til ammunitionshuset<br />
ved siden af skansen. I mange århundreder, så langt nogen<br />
kunne huske, havde kilden ved Vigehavn ellers været centrum<br />
for kildefesten - den årlige fejring af naturens kræfter og den<br />
mystiske, lokkende midsommer. Men stormfloden i 1872 hærgede<br />
havneværkerne og lukkede for stedse den hellige kilde i<br />
Vigehavn. Og nu seks år senere var det ligesom forkert at holde<br />
fest ved en kilde, som ikke længere sprang, og ved skanserne<br />
var der i disse fredelige tider god plads. Kildefesten blev derfor<br />
dette år endnu festligere med udsigt til Fregatten Jylland<br />
– kongeskibet, der havde medbragt den festglade prins og hans<br />
virile besætning, som med begejstring og humør tog del i optog<br />
og karruselture, dans og gemytlighed. Og ikke at forglemme:<br />
Prinsen og hans følge ofrede så meget til kilden, at der var to<br />
kroner til hver af årets kildebørn. Jo, det var sandelig en fest,<br />
der sent vil blive glemt.<br />
Valdemar Myhre | udlånt af byforeningen Svanekes Venner<br />
<strong>magasinet</strong> bornholm | 59
Hun er ikke meget mere end 7 år, men uniformen sidder perfekt.<br />
De lange hvide støvler, fløjlet på reversen. Den høje hvide<br />
kasket med den blå skygge over de blonde nordiske lokker.<br />
Hun er i lære som tambur, og lige nu står hun i solhvervsskin<br />
på Svaneke Torv og venter på, at resten af orkesteret skal gøre<br />
klar. Kun klipperne ved kysten og et par mødre, der har klædt<br />
sig ud i nationaldragt i dagens anledning, minder hende om<br />
hjemstavnen ved Sognefjorden i Norge. De har flag og et banner<br />
med skolens navn. Nu slår den næsten voksne og rigtige<br />
tamburmajor an, og orkesteret istemmer ’Se Norges blomsterdal’”<br />
og marcherer tværs over torvet på vej til festpladsen ved<br />
fyret. Sydskoven er mørkegrøn og tæt. Havet lyser blåt, og de<br />
mange smældende dannebrogsflag fortæller om den milde sydvestlige<br />
brise - giver kulør og national stemning til den store<br />
fest. Overalt har de små børn sat deres små blomsterkilder ud på<br />
vejen og håber på indtægt og overskud og iskager til aften. På<br />
festpladsen har kildebørnene atter gjort deres pligt, og kilden<br />
er pyntet efter alle kunstens regler. Præsten er her. Og skoleinspektøren.<br />
De hundredvis af blomster er endnu friske, og det<br />
bundne egeløv giver skygge over kildens kornblomst-kranste<br />
spejl, når man er smuttet ind under den særligt smukke indgangsguirlande,<br />
som kaldes ’jomfruens æreskrans’. Små boder<br />
med is, pølser og æbleskiver og et lille restaurationstelt omgiver<br />
pladsen og på den lille scene er der musicerende underholdning.<br />
Senere skal en kendt politiker tale her og sammen med<br />
alvorsfulde samfundsbetragtninger ønske lillebyen glædelig<br />
fakta<br />
60 | <strong>magasinet</strong> bornholm<br />
Traditionens vogtere 2003<br />
KILDEFESTER<br />
Overalt i landet har der været kilder, som er blevet<br />
tillagt særlig helbredende eller magiske kræfter. Og<br />
virkningen skulle være særlig effektfuld ved f.eks. solhverv<br />
eller jævndøgn, hvor folk i stort tal valfartede<br />
til kilderne for at drikke eller vaske sig i det helsebringende<br />
vand. For at få gigten til at forsvinde, for at få<br />
en bullen finger til at blive i orden igen. Ja selv alvorligere<br />
sygdomme kunne mildnes af lige dele tro, håb og<br />
kildevand.<br />
Allerede i hedensk tid flokkedes gøglere, musikanter,<br />
ølsælgere og alskens handelsfolk omkring kilderne – for<br />
når godtfolk mødes, så kommer der flere til.<br />
Sct. Hans og en god sommer. I havnen vugger de første gæstesejlere,<br />
som har trodset Hammervandet og stævnet ned langs<br />
nordøstkysten og her fundet en fredelig oase langt fra plastikmarinaerne<br />
i det øvrige land. Der promeneres i den stille time<br />
mellem seks og syv. De lokale hænger ud på gelænderet eller<br />
har fundet sig et par fiskekasser og deler erfaringer og øl i en<br />
perfekt kombination. Midsommer med lun fralandsvind, lys og<br />
forventning får luften til at dirre på nøjagtig samme måde som<br />
for 125 år siden. En kat misser. En hund gør. Og en hvid mink<br />
springer sulten rundt på en fiskekutter. Så begynder bilerne at<br />
komme. Flere og flere. Og folk skrår over havnen mod nord.<br />
De skal ud til Vagtbodnakke. Har de glemt, at festen er flyttet?<br />
Nej. Naturligvis ikke. De trækker traditionen med fra den<br />
gamle kilde til den nye. I fakkeltog og med det norske skoleorkester<br />
i spidsen vandrer de over havnen mod fyret og festplads<br />
og bål. Fakkeltoget kan trække så langt ud, at de forreste kan<br />
smide faklerne på bålet, mens de sidste endnu ikke har forladt<br />
havnebryggen. Og alt imens er tusmørket på vej. Nattergalen<br />
puster sig op til årets sidste triller, og mens bålet blusser holdes<br />
der båltale og synges midsommervise og nationalsang. Og<br />
pludselig er det hele slut. På kildepladsen er der dog endnu en<br />
æbleskive og en fadøl og en gyngende harmonika i restaurationsteltet,<br />
men vildt bliver det aldrig. Traditionen tro er en kildefest<br />
en pæn og anstændig foreteelse som hele familien kan<br />
deltage i. Og nu begynder turistsæsonen for alvor.<br />
Almindingen har også huset en kildefest ved Koldekilde.<br />
Udbuddet af gøgl, musik og beværtning var betydeligt<br />
større her end ved lillebyen Svanekes diminutive vandsprøjt.<br />
Forlystelsesetablissementet Dyrehavsbakken ved<br />
København er ’født’ i det brogede folkeliv, der gestaltede<br />
sig omkring Kirsten Piils Kilde, der også havde et<br />
livgivende og lindrende ry. Ved kristendommens indtog<br />
overtog de gejstlige traditionen, velsignede vandet og<br />
beholdt de til tider vilde og løsslupne fester ved midsommertid.
HELLIG KILDE VED VIGEHAVN<br />
ildefesten i Svaneke er et voksende tilløbsstykke på Bornholm.<br />
Flere hundrede drager til byen især for at opleve det stemningsfulde<br />
fakkeltog og bålet på det yderste østlige skær på øen.<br />
I Svaneke betragter man kildefesten som ’den eneste endnu bevarede<br />
festtradition knyttet til en hellig kilde i hele Danmark’.<br />
Kildefestens traditioner går tilbage til hedensk tid.<br />
’Helligkilde’ hed det vandspring mellem havklipperne, som stormfloden<br />
havde ødelagt.<br />
»Her kastede man blomster i den lille kilde og på en lille slette i nærheden<br />
dansede de unge fiskere og sømænd og pigerne, mens de beværtedes<br />
fra vogne,« som professor Madvig skriver i sine erindringer om<br />
sin barndoms by.<br />
Endnu går kildebørnene, det vil sige de kommende konfirmander,<br />
rundt i byen et par dage før Sct. Hans og spørger om blomster til kilden.<br />
Og hele byens frodige og farverige overskud bliver til blomsterranker<br />
og opsatser. Og kilden udsmykkes efter de gamle forskrifter hvori det<br />
bl.a. hedder, at støtterne bindes med blomster, hunjatjajs og bøgekviste.<br />
Guirlanderne på samme måde, men uden blomster og ’taget’<br />
består af egeløv fra præsteskoven i Ibsker.<br />
De norske skoleorkestre har været en fast bestanddel af festen siden<br />
begyndelsen af 1970’erne.<br />
Fakkeltog, Drachmanns midsommersang, nationalsangen og båltalen<br />
er en tradition som er vokset ud af bålafbrændingen. En skik som kom<br />
til Bornholm lige efter 1. Verdenskrig.<br />
At kildetraditionerne også indeholder fortidige kønsrollemønstre er<br />
kun naturligt. Mens pigerne henter pæoner, guldregn, syrener, rødtjørn,<br />
kornblomster, violer og stedmoderblomster hos byens borgere,<br />
samler drengene mængder af vild kørvel langs klippekysten. Det er<br />
også drengene der står ekstra tidligt op på selve festdagen og ager<br />
vestover til Ibsker præstegård efter egegrene. Først derefter vækker de<br />
pigerne under stor ståhej, for så skal traditionens vogtere binde blomster.<br />
Traditionens vogter, står der på en sten på kildepladsen. Det er til<br />
minde om lærer Valdemar Hansen som indtil sin død i 1945 stod for<br />
udviklingen og bevarelsen af kildefestens mange ritualer. Det er i hans<br />
ånd at festen fortsætter som om verden af i går stadig eksisterer.<br />
Valdemar Myhre fotograferede folk, liv og by i Svaneke i tiden omkring<br />
år 1900. Den stemning af uskyld, arbejdsomhed og folkeliv som han<br />
dokumenterede, findes stadig i byen. Måske især ved kildefesttid.<br />
Benævnelsen ”Traditionens vogter” kan også med god ret hæftes på<br />
fhv. malermester Harald Lind, som med et livs ihærdighed har ført<br />
kildefest-traditionerne videre og berettet så levende om i værket om<br />
Svaneke Bys historie.<br />
<strong>magasinet</strong> bornholm | 61
62 | <strong>magasinet</strong> bornholm<br />
Svaneke Torv 7 · 5649 6282
Bøj din fantasi<br />
<strong>magasinet</strong> bornholm | 63<br />
www.bornholmslimtrae.<strong>dk</strong> 5695 3022
64 | <strong>magasinet</strong> bornholm
DET VAR I AAKIRKEBY, JEG<br />
SÅ HAM. FØRSTE GANG.<br />
HAN FOREKOM PÅ EN GANG FREMMED -<br />
DENNE UNGE MAND KLÆDT I SORT. OG SÅ<br />
ALLIGEVEL IKKE. MEN ALENE HANS HØJDE<br />
STAK UD. OG DET KRONRAGEDE HOVED<br />
- JA, DET NÆRMEST SKREG STORBY...<br />
Tekst Ida Lassen | Fotos Torben Villumsen<br />
<strong>magasinet</strong> bornholm | 65
Præstasnûdan<br />
66 | <strong>magasinet</strong> bornholm<br />
...EN HALV TIME SENERE SÅ JEG HAM IGEN. DENNE GANG TÆT<br />
VED BUSSELY OG LODBERGS SMEDJE.<br />
Målbevidst, iført attaché-mappe, i rask gang<br />
på vej mod den sydlige ende af byen. En<br />
fremmed. En fremmed på gennemrejse. Ingen<br />
tvivl om det. Og fremmed, det var han.<br />
Denne Kim Fischer Nielsen. Importeret fra<br />
skyggesidernes København, i tæt kontakt<br />
med misbrugsfolket og aidsramte. Importeret<br />
til det trygge, nære, tætte lokalsamfund<br />
på sydlandet.<br />
Han opholdt sig kun på Bornholm i få måneder<br />
og forlod øen igen, da sommeren gik på<br />
hæld. Men alligevel var han en af dem - en<br />
af de få - der på allernærmeste hold kom til<br />
af dele nogle af livets største øjeblikke med<br />
de lokale Pedersker-boere.<br />
Men hvad får en ung, nyuddannet teolog fra<br />
København til overhovedet at søge jobbet<br />
som præst i et lille sogn på Østbornholm? At<br />
flytte sig fra sin centralt placerede toværelses<br />
lejlighed på Amager tæt på byens puls til en<br />
lille gul bungalow i Pedersker godt nok med<br />
egen carport og køkkenhave?<br />
At kaste den behagelige storbyanonymitet<br />
overbord og placere sig selv i centrum for et<br />
fremmed folks interesserede og ind i mellem<br />
nysgerrige blikke?<br />
Mærkeligt nok lyder det hverken hult<br />
eller som en kliché, når han med alvor<br />
i stemmen og en Kings med filter i<br />
hånden bekræfter, at der er tale om et<br />
kald.<br />
»Jeg vil virkelig gerne dét her, jeg vil virkelig<br />
gerne være præst,« siger han.<br />
»Jeg går så meget ind for det kristne budskab<br />
om tolerance, næstekærlighed og tilgivelse,<br />
at det i den grad giver mening for mig at<br />
være præst.«<br />
At det så lige blev Bornholm var nok mest,<br />
fordi jobbet tilfældigvis var her. Men ikke<br />
desto mindre har flytningen til netop Bornholm<br />
understreget hans følelse af at have<br />
kastet sig ud i noget spændende og eksotisk.<br />
For der er forskel på København og Pedersker.<br />
På storbyen og Bornholm.<br />
»Det er ganske særligt at opleve, hvordan<br />
det pludselig er interessant, hvad præsten<br />
mener, siger han og trækker æ¹et i præst på<br />
det bedste bornholmske, han har lært. Uanset<br />
hvad, så forventer man noget særligt af<br />
præsten. Han skal se ordentlig ud, opføre sig<br />
ordentligt, ikke drikke for mange øl, og så<br />
har han kone og børn. Havde jeg været 50,<br />
var et Johannes Møllehave-agtigt look med<br />
fløjlsbukser og fornuftige Jacoform sko nok<br />
det, de fleste havde forventet, siger den unge<br />
præst, der selv går ungt og stilsikkert men<br />
afslappet klædt.«<br />
»Det er da sket, at jeg har delt en flaske vin<br />
med mig selv en aften, og jeg har måske<br />
endda købt flasken i den lokale brugs, men<br />
det er ikke noget jeg har skiltet med, smiler<br />
Kim Fischer.«<br />
Ganske vist er han selv vokset op i et lille<br />
samfund i det sydfynske og var derfor bekendt<br />
med og godt forberedt på den eksponering,<br />
han ville blive udsat for. Men at interessen<br />
for hans person skulle blive så stor,<br />
havde han ikke forudset. Han er ikke i tvivl<br />
om, at nysgerrigheden over for det nære er<br />
vigtig. Altså at man i det lille lokalsamfund<br />
interesserer sig for hinanden og engagerer<br />
sig i sine omgivelser.<br />
»Nysgerrigheden er på den måde med til at<br />
holde én i gang, og man bliver ikke så let<br />
ensom. Ud fra et kristent synspunkt, skal vi<br />
faktisk på et eller andet plan bekymre os om<br />
det liv, der omgiver os. Men nysgerrighed<br />
bliver let til nyfigenhed, og med den følger<br />
sladderen. I min tid i Pedersker har jeg nok<br />
oplevet sladder men ikke ondsindet sladder,«<br />
siger Kim Fischer.
fakta<br />
Sognepræst<br />
Kim Fischer Nielsen, 33 år er født<br />
og opvokset på Tåsinge ved Svendborg. Cand.<br />
theol. i 2001. Sit første præstembede fik han<br />
som vikar i Pedersker fra 1. marts til 15. august<br />
2003. Kim Fischer Nielsen har blandt andet<br />
arbejdet som rådgiver på AIDS-linien, på en<br />
familiebehandlingsinstitution, hvor misbrugere<br />
kan være sammen med deres børn, mens de<br />
er i behandling. Desuden har han besøgt en<br />
række gadeprojekter i udlandet , der lavede<br />
opsøgende socialt arbejde blandt unge prostituerede.<br />
Kim Fischer Nielsen forlod Bornholm 1. september<br />
for at tiltræde som hjælpepræst ved den<br />
danske kirke i Bruxelles.<br />
Det store ansvar:<br />
Han føler<br />
et stort ansvar for at udfylde sin rolle som præst og<br />
medmenneske og at give begrebet næstekærlighed<br />
mening i praksis. Med jævne mellemrum sover Kim<br />
Fischer med telefonen under hovedpuden. Det sker,<br />
når han har vagt på Sct. Nicolai Tjenesten, som er<br />
en kristen telefontjeneste, der giver ensomme, ulykkelige<br />
og rådvilde mennesker mulighed for at tale<br />
med et andet menneske om sine problemer. Det er<br />
ikke mange nætter siden, at han der fra sengekanten<br />
hjalp et ensomt menneske ved at lytte og tale en<br />
halv times tid.<br />
»Bagefter tænkte jeg ved mig selv, at det var godt,<br />
jeg var der. Jeg fik en fornemmelse af, at det virkelig<br />
betaler sig at anstrenge sig, at yde en indsats,« siger<br />
Kim Fischer. Som han sidder der i sin enkelt indrettede<br />
stue omgivet af bøger, musik og levende lys,<br />
har man måske et svar på, hvorfra han selv henter<br />
saft og kraft.<br />
<strong>magasinet</strong> bornholm | 67
Præstasnûdan<br />
Den store lokale interesse har gjort det<br />
let for ham at komme i kontakt med<br />
folk, og han føler sig modtaget med åbne<br />
arme. De lokale vil gerne præsentere sig<br />
selv og så selvfølgelig høre lidt om, hvad<br />
ham præsten er for én.<br />
»En bedstemor passer mig op på gaden,<br />
fordi hun gerne vil vise mig sine børnebørn,<br />
og i Brugsen møder jeg endnu et<br />
par stykker, der gerne vil sludre. På mig<br />
har det ikke virket omklamrende, men<br />
jeg kan da godt forestille mig de, der var<br />
løbet skrigende bort. Tværtimod har den<br />
kolossale opbakning og interesse betydet,<br />
at jeg har fået den bedste start på<br />
mit præsteliv, jeg kunne ønske mig.«<br />
Lige fra starten har han konsekvent hilst<br />
på alle han møder. Hilsner der kun med<br />
enkelte undtagelser bliver gengældt. Og<br />
en del tyske turister har sikkert fået noget<br />
at tænke over: Hvem pokker kender<br />
jeg i Pedersker?<br />
Men det er ikke kun det lokale samfunds<br />
opmærksomhed, der gør forskellen mellem<br />
land og by. F.eks. konfirmanderne.<br />
»Jeg tror, at de unge her lever et noget<br />
andet liv og får nogle andre værdier med<br />
hjemmefra. F.eks. da jeg introducerede<br />
årets konfirmander for det voksende<br />
problem med stoffer og narkotika blandt<br />
deres jævnaldrende og forsøgte at forklare<br />
dem, at uanset, hvad de kommer<br />
ud for, så vil kirken være der for dem -<br />
ja, det faldt faktisk lidt til jorden. Det var<br />
åbenbart ikke en relevant dagsorden.«<br />
68 | <strong>magasinet</strong> bornholm<br />
Og efterfølgende er han blevet i tvivl<br />
om, hvorvidt emnet har været bragt på<br />
banen for tidligt.<br />
»Selvom de på mange måder agerer som<br />
teenagere, så fornemmer jeg, at de unge<br />
her er mere afventende og velopdragne<br />
end deres jævnaldrende i byen.«<br />
»Havde de været mere stille end de var,<br />
havde jeg troet, der var noget galt.«<br />
»De forekommer heller ikke så modige,<br />
men måske hænger det sammen med en<br />
større respekt for kirken. De fik helt frie<br />
hænder til at planlægge deres konfirmationsgudtjeneste,<br />
og jeg havde håbet,<br />
de kunne finde på at rappe trosbekendelsen.<br />
Men det blev der ikke noget af.<br />
På den måde er de ikke så udfarende og<br />
eksperimenterende.«<br />
Som vikarierende sognepræst i Pedersker<br />
Sogn har Kim Fischer Nielsen få dage<br />
forinden forrettet sin fjerde begravelse.<br />
Forrygende! Sådan betegner han selv det<br />
at få lov at være med til at formulere det<br />
sidste farvel til et medmenneske.<br />
»Det er her jeg tjener min løn som<br />
præst,« siger Kim Fischer. At tage del i<br />
et sorgforløb og begravelse er på én gang<br />
krævende og spændende.<br />
»Det at miste en af sine nærmeste giver<br />
sjældent mening og skal ikke forstås.<br />
Det er vigtigt for mig som præst at lykkes<br />
og få de efterladte til at tro på, at den<br />
retfærdighed, vi ikke kan se, trods alt<br />
findes.«<br />
Ved begravelsessamtalen med de pårørende<br />
lægger han vægt på at forsøge at<br />
lære afdøde at kende. Det handler ikke<br />
kun om at sætte sig ind i ve<strong>dk</strong>ommendes<br />
livsforløb men også om at pejle sig ind<br />
på, hvem ve<strong>dk</strong>ommende var som menneske.<br />
Nysgerrighed vil nogen måske<br />
kalde det. Men nej, måske mere en dyb<br />
interessere i at få en fornemmelse for,<br />
hvem personen egentlig var, inden han<br />
siger de sidste og mange gange afgørende<br />
ord i kirken.<br />
I Pedersker er der nemlig mulighed for at<br />
lære alle at kende - her kender præsten<br />
den, han begraver. I storbyen forekommer<br />
det derimod ofte, at præsten begraver<br />
en person, han ikke kender.<br />
»For mig som præst har den personlige<br />
involvering en vigtig betydning – også<br />
selvom den sikkert på længere sigt kan<br />
komme til at tære på ressourcerne. Det<br />
at være tæt på folk betyder, at jeg i højere<br />
grad kan komme til at fungere som<br />
samtalepartner. Og det er en mindst<br />
ligeså vigtig og spændende del af præstens<br />
arbejde som at holde gudstjeneste<br />
om søndagen.«<br />
I Kim Fischers tid som præst i Pedersker<br />
nåede der at ske et boom i interessen<br />
for de personlige samtaler, da først folk<br />
havde set ham tilstrækkeligt an.<br />
»Det har været drønspændende og så<br />
cool at opleve, at man faktisk du’r til<br />
noget – ikke bare som præst men som en<br />
god og ligeværdig samtalepartner.
70 | <strong>magasinet</strong> bornholm<br />
De tyske gesandter<br />
GILLA OG KARL KRUSCHEL HAR VENNER OG BEKENDTE OVERALT<br />
I VERDEN. DE HAR REJST KLODEN TYND. MEN HVER EVIG ENESTE<br />
SOMMER VENDER DE TILBAGE TIL BORNHOLM.<br />
I ÅR FOR 25. GANG<br />
fakta<br />
GENTAGELSE<br />
Tekst Jette Kold | Fotos Torben Villumsen<br />
25 ferier på Bornholm 25 år i træk og<br />
hver gang mindst tre uger! Selv en lokalpatriot<br />
må undre sig?<br />
»Nej, det er da ikke spor mærkeligt,«<br />
smiler Gilla Kruschel.<br />
»For vi trænger sådan til Bornholm<br />
mindst én gang om året. Bornholm<br />
er simpelthen blevet en del af vores<br />
families livsrytme. Og når vi efter<br />
endt ferie igen forlader øen, er det<br />
oftest med vemod. Evig og altid taler<br />
vi om, at vi godt kunne have brugt<br />
mindst endnu en uge! Men vi må jo<br />
hjem.«<br />
»Længslen efter Bornholm forlader<br />
os aldrig rigtig, og derfor er det altid<br />
dejligt, når vi i november booker næste<br />
års rejse og ophold. Så begynder<br />
vi så småt at glæde os til at vende<br />
tilbage, selv om vi som regel har adskillige<br />
rejsemål i udlandet i løbet af<br />
Gilla og Karl Kruschel, henholdsvis 54 og 57 år, er fra den tyske by<br />
Schwerte i Nordrhein-Westfalen, omkring 80 km syd for Dortmund.<br />
Gilla underviser i kvindelitteratur på et voksenundervisningscenter. Karl<br />
er magister i teologi og ansvarlig for Westfalens evangeliske kirkes økumeniske<br />
samarbejde med Mellem- og Østeuropa.<br />
De har to voksne sønner, Florian på 27, ingeniør i Køln, og Philipp på 24,<br />
studerende i Boston, USA.<br />
Ægteparret Kruschels hjemby Schwerte er ingen trist, forkullet Ruhrdistrikt-by,<br />
som ville få enhver til at ønske sig bort til skønne, rene himmelstrøg.<br />
Tværtimod har den et charmerende, historisk bycenter med<br />
markedsplads foran den store evangeliske kirke og er omgivet af et<br />
grønt, skovklædt opland, gennemstrømmet af Rhinens bifloder.<br />
Indbyggertallet er lidt højere end hele Bornholms, og med tysk målestok<br />
regnes Schwerte for en lille by.<br />
et år. Men Bornholm er for os noget<br />
meget mere personligt.«<br />
I taler om at trænge til Bornholm – hvordan<br />
skal det forstås?<br />
»Først og fremmest handler det om<br />
ro,« forklarer Karl Kruschel.<br />
»Den særlige bornholmske rolige<br />
dagsrytme, som vi aldrig har fundet<br />
magen til andre steder i verden, er<br />
balsam for sjælen.«<br />
»Vi lader os påvirke af denne gode<br />
ro til at sidde uforetagsomme eller<br />
f.eks. læse og koncentrere os uforstyrret<br />
om et emne. Så er der det<br />
med afstandene. Ingenting er langt<br />
væk, vi kan cykle rundt eller bare<br />
gå til bageren, til brugsen eller til<br />
kirken i Pedersker (som ægteparret<br />
Kruschel på korrekt bornholmsk<br />
udtaler ‘Pærsker’)«.
»<br />
DEN, DER ÅBNER SIG MOD VERDEN, OPLEVER ANDRE<br />
KULTURER, SPROG OG LEVEMÅDER, OG DET SÆTTER<br />
ENS DAGLIGE TILVÆRELSE, DET TRAVLE HVERDAGSLIV,<br />
I RELIEF. DET HAR FÅET OS TIL AT PRIORITERE BORN-<br />
HOLM HØJEST.«<br />
<strong>magasinet</strong> bornholm | 71
»<br />
72 | <strong>magasinet</strong> bornholm<br />
»Vi handler også altid i de små boder<br />
langs vejene og har vænnet os<br />
til tilliden blandt folk. Men når vi<br />
har tyske venner på besøg, bliver de<br />
lige så forbløffede over boderne, hvor<br />
man bare betjener sig selv og naturligvis<br />
sørger for at betale. Det kender<br />
vi slet ikke fra Tyskland,« siger Karl<br />
Kruschel.<br />
Og Gilla Kruschel skynder sig at<br />
tilføje, at ligesom boderne er også<br />
de bornholmske nye kartofler – især<br />
aspargeskartofler – i særklasse.<br />
»Aspargeskartofler kan vi slet ikke<br />
opdrive i Tyskland,« siger hun og<br />
bliver forbavset over at høre, at de er<br />
almindelige i hele Danmark.<br />
»I vores have hjemme i Tyskland har<br />
vi et bornholmske figentræ, og nu vil<br />
vi også forsøge os med bornholmske<br />
kartofler! Men honningen fra en<br />
avler i Vestermarie – den slår alle<br />
rekorder og er så unik bornholmsk.«<br />
SOLEN OG DEN DRAMATISKE<br />
BLÆST PÅ UVEJRSDAGE<br />
Gilla og Karl Kruschel fortæller, at<br />
de altid lejer sommerhus i Østre Sømarken.<br />
De er ikke de store strandløver,<br />
men spadserer dagligt langs<br />
stranden eller i skoven og noterer sig<br />
år efter år hver eneste ændring i den<br />
dejlige natur.<br />
»Vi ved jo, at vejret er lidt af et puslespil,<br />
og det er da et plus, når det<br />
byder på sol og varme, men vi kan<br />
så godt lide, at vejret på Bornholm<br />
normalt ikke er for hedt. Klimaet<br />
om sommeren passer os godt med<br />
dets vekslen mellem solfyldte dage<br />
og ikke mindre den dramatiske blæst<br />
på uvejrsdage.«<br />
GESANDTER FOR BORNHOLM<br />
Interessen for at rejse har Gilla og<br />
Karl Kruschel haft fra ungdommen,<br />
hvor hun var ansat i British Airways<br />
i Berlin. Siden blev det Karls arbejde<br />
VI TRÆNGER SÅDAN TIL BORNHOLM MINDST<br />
ÉN GANG OM ÅRET. BORNHOLM ER SIMPELTHEN<br />
BLEVET EN DEL AF VORES<br />
FAMILIES LIVSRYTME.«
»<br />
DEN SÆRLIGE BORNHOLMSKE ROLIGE DAGSRYTME,<br />
SOM VI ALDRIG HAR FUNDET MAGEN TIL ANDRE<br />
med internationalt, kirkeligt samarbejde,<br />
som har ført dem viden om.<br />
Det har også ført til mange venskaber<br />
i alle dele af verden, og en del af de<br />
venner, som har besøgt dem hjemme i<br />
Tyskland, har de inspireret til at rejse til<br />
Bornholm.<br />
»Gesandter for Bornholm – det er vi<br />
gerne med alle de glæder øen har givet<br />
os, og det var iøvrigt også på andres an-<br />
STEDER I VERDEN, ER BALSAM FOR SJÆLEN.«<br />
befaling, at vi for 25 år siden første gang<br />
ferierede på øen.«<br />
»Den, der åbner sig mod verden,<br />
oplever andre kulturer, sprog og levemåder,<br />
og det sætter ens daglige tilværelse,<br />
det travle hverdagsliv, i relief. Det har<br />
fået os til at prioritere Bornholm højest,«<br />
siger Karl Kruschel.<br />
»Men når vi stadig i dag holder så meget<br />
af Bornholm og ikke kan undvære vores<br />
årlige ferie på øen, så skyldes det også, at<br />
vi efterhånden har fået fire-fem familier<br />
som vores private venner.«<br />
»Gennem nære venskaber får vi gensidigt<br />
indsigt i de grundlæggende forskelle,<br />
der er på vores samfund – det<br />
tyske og det danske, selv om vi næsten<br />
bor dør om dør,« siger de og vil meget<br />
gerne snakke om og have mere viden<br />
om, hvordan det står til med Bornholm-<br />
<strong>magasinet</strong> bornholm | 73
strafikken, regionskommunen, arbejdsløshed,<br />
skoleforhold og det kulturelle liv<br />
på Bornholm.<br />
VENSKABER<br />
»Vi læser sommetider i avisen,« siger<br />
Gilla Kruschel, der har gået til danskundervisning<br />
i sin hjemby i Tyskland og<br />
forstår meget, men synes, det er umanerligt<br />
svært at tale dansk.<br />
»Var der sommerkurser i dansk for os<br />
veteraner, så var jeg en sikker deltager,«<br />
smiler hun og siger, at hun da også gerne<br />
ville udvide sin bekendtskabskreds.<br />
»Jeg synes, der er så utroligt mange<br />
interessante mennesker, f.eks. mange<br />
kunstnere inden for alle genrer på Bornholm,<br />
og jeg kan godt forstå, at naturen,<br />
roen, og de små samfund må virke inspirerende<br />
i en ellers så hektisk tidsalder,«<br />
siger Gilla Kruschel.<br />
DET DYRE BORNHOLM<br />
Men kan der stadig være udfordringer eller<br />
nye oplevelser for jer at hente på Bornholm?<br />
»Bornholm har en meget stor kulturel<br />
spændvidde. Tradition og fremskridt<br />
går så flot hånd i hånd på denne ø, hvor<br />
alt er overskueligt og nemt at få øje på.<br />
Gamle håndværk som urmageri, mølleri<br />
og andre håndværksteder lever side<br />
og side med de mest avancerede glasværksteder,<br />
moderne bygningskunst,<br />
et blomstrende musikliv på højt niveau<br />
og kunstudstillinger, som vi simpelt hen<br />
ikke ville gå glip af. «<br />
»Noget af det nyeste, vi de sidste år har<br />
glædet os til at gense, er f.eks. Grønbechs<br />
Gård i Hasle, Raschs Pakhus i Rønne for<br />
ikke at tale om de sprudlende kunstneriske<br />
oplevelser på Svanekegården – men<br />
vi er f.eks. også altid omkring Høstmuseet<br />
og Martin Andersen Nexø-museet,<br />
74 | <strong>magasinet</strong> bornholm<br />
og til næste år glæder vi os til at se udvidelsen<br />
af Kunstmuseet i Rø.«<br />
»Det geniale ved Bornholm er, at der<br />
er ro og fred, men ikke desto mindre et<br />
væld af oplevelser at vælge imellem, hvis<br />
man har overskud og lyst til det.«<br />
Men der må også være forhold, som skuffer<br />
jer?<br />
»Det er et problem, at det er så forfærdelig<br />
dyrt at komme til Bornholm, og<br />
vi mener, det kommer til at koste bornholmsk<br />
turisme dyrt, hvis ruten mellem<br />
Rønne og Sassnitz ophører. Så vil mange<br />
nordtyskere vælge Mallorca!«<br />
»Det er også problematisk, at det er så<br />
skrækkeligt dyrt at spise på restaurant,<br />
og at de dagligdags leveomkostninger er<br />
så høje. Fødevarepriserne er efter vores<br />
vurdering tårnhøje.«<br />
»Vi foretrækker jo at spise dansk og synes,<br />
at de særlige bornholmske fødevarer<br />
smager specielt godt at sætte til livs på<br />
stedet. De lokale specialiteter fra rejser i<br />
det store udland smager altid bedst dér,<br />
hvor de frembringes. Tag bare bornholmsk<br />
laks eller østersøtorsk, honning,<br />
softkernebrød, aspargeskartoflerne!«<br />
»Men dyrt – det er det. Alligevel køber vi<br />
de særlige bornholmske produkter med<br />
hjem – ikke længere til os selv, men som<br />
gaver til venner og bekendte.«<br />
VINTERFERIE, NEJ TAK<br />
Jeres voksne børn, unge mennesker i almindelighed<br />
– tror I, de gider komme til Bornholm<br />
på ferie?<br />
»Bornholm er genialt som feriested for<br />
familier med børn og for folk, der er<br />
oppe i årene. Vore sønner kommer stadig<br />
i kortere perioder – de kender øen<br />
fra barnsben, har som unge slæbt kam-<br />
merater med år efter år og har en særlig<br />
veneration for øen.«<br />
»De er overbevist om, at de – når de<br />
engang stifter familie – vil tilbringe<br />
sommer efter sommer på Bornholm,<br />
men i disse år keder de sig efter få dage<br />
og tager videre,« siger Karl Kruschel og<br />
fortsætter:<br />
»Jeg tror ikke, det er muligt at vende<br />
det billede – med mindre Bornholm<br />
begyndte at satse på masseturisme og<br />
ungdommens vekslende stil, som ikke<br />
nødvendigvis ville have noget med det<br />
autentiske Bornholm at gøre. Og det<br />
ville for mig at se være en katastrofe!«<br />
Hvorfor besøger I altid Bornholm om sommeren?<br />
Kunne det ikke være interessant at være<br />
her i efteråret eller om vinteren?<br />
Men den mulighed er Gilla og Karl<br />
Kruschel ikke positive overfor.<br />
»Jeg er født og opvokset i Nordtyskland<br />
og kender alt for godt til tåge, kulde og<br />
de få lyse timer,« siger Karl, og Gilla<br />
tilføjer:<br />
»Nej, selv sejladsen fra Tyskland til<br />
Bornholm i sommertiden kan, når bølgerne<br />
er høje, være en slem prøvelse<br />
for mig. Efterårs- og vinterstorme ville<br />
ødelægge min ferieglæde, og ingen af<br />
os lades upåvirket af de mange mørke<br />
timer. I på Bornholm må leve med i<br />
mange måneder.«<br />
»I den mørke tid drager vi altid mod<br />
lysere egne, hvis vi har muligheden<br />
arbejdsmæssigt og økonomisk, forklarer<br />
Gilla, og hun tilføjer:<br />
Men Bornholm er altid – uanset årstid<br />
– i vores hjem i Schwerte, hvor bornholmeruret<br />
tikkende fortæller os, at tiden<br />
nærmer sig til næste års rejse til vores<br />
andet hjem, Bornholm.«
»<br />
BORNHOLM HAR EN MEGET STOR KULTUREL SPÆNDVIDDE. TRA-<br />
DITION OG FREMSKRIDT GÅR SÅ FLOT HÅND I HÅND PÅ DENNE<br />
Ø, HVOR ALT ER OVERSKUELIGT OG NEMT AT FÅ ØJE PÅ.<br />
<strong>magasinet</strong> bornholm | 75
76 | <strong>magasinet</strong> bornholm
Kalle fra Svaneke<br />
Tekst: Sussi Hviid/ Foto: Jannike Mogensen,<br />
Charlotte Barrett og Torben Villumsen<br />
ALLE KENDER HAM. POSTBUD, FORSANGER I EXPECT NO MERCY, STJERNE<br />
FOR EN AFTEN I DEN BEDSTE SENDETID, FODBOLDTRÆNER... HELE SIT LIV<br />
HAR ’KALLE POST’ MED DE FASTE LÅR OG DET FRÆKKE GLIMT SLÅET SINE<br />
FOLDER PÅ DEN BORNHOLMSKE ØSTKYST. OM AT TISSE NÅR FILMKAMERAET<br />
RULLER, OM KÆRLIGHEDEN, OM LIVET, OM KVINDERNE...<br />
<strong>magasinet</strong> bornholm | 77
Tekst: Sussi Hviid/ Foto: Jannike Mogensen,<br />
Charlotte Barrett og Torben Villumsen<br />
78 | <strong>magasinet</strong> bornholm<br />
n flimrende hed sommerdag kommer<br />
Kalle kørende på sin rute. Luften står<br />
stille, sommerfuglene danser parringsdans<br />
i luften. Kaprifolien dufter, så den<br />
rammer Kalle helt inde i den gule postbil.<br />
Han standser bilen.<br />
»Juhuu, kommer du ikke herned med<br />
posten?« lyder det fra haven. Og en smilende<br />
kvinde iført trusser, bh og store<br />
solbriller vinker dovent.<br />
»Men da jeg kommer ned i haven, har<br />
hun taget bh og trusser af og ligger dér<br />
splitternøgen. Så står man der … øh, god<br />
dag ...,« erindrer Kalle.<br />
»Pyh, det er varmt, vil du ikke have noget<br />
koldt at drikke,« lyder det inde bag de<br />
store solbriller«.<br />
Og det ville Kalle jo gerne …<br />
For han er fræk, posten i Svaneke. De<br />
faste lår, den gode bagdel, glimtet i de<br />
spillende, blå øjne. Den hæse stemme,<br />
det bløde bornholmske. De rappe replikker...<br />
Kalle voksede op i et trygt miljø i fiskerlejet<br />
Aarsdale lidt syd for Svaneke.<br />
Han gik på Svaneke Skole i en klasse<br />
med 24 elever, hvoraf halvdelen kom fra<br />
Aarsdale.<br />
»Vi var alle lige, der var ingen, der havde<br />
mere end andre. Vores forældre mødtes<br />
dagligt på havnen og fik en snak, og<br />
det var også her, at lommepengene blev<br />
reguleret, sådan at den ene far sagde til<br />
den anden: Nåh, hvad får jeres unger i<br />
lommepenge hjemme hos Jer? Så talte<br />
de lidt frem og tilbage om det, og så fik vi<br />
alle sammen det samme,« husker Kalle.<br />
»Mens andre unge tog ud for at se verden,<br />
blev vi hjemme. Der var ingen, der<br />
tog på Interrail. Vi havde nok i os selv<br />
og følte ikke, at vi havde brug for den<br />
udfordring. Vi var sammen. Vi drak! Vi<br />
rejste aldrig ud af byen, men valgte at<br />
blive her.«<br />
På et tidspunkt er Kalle alligevel ved at<br />
løbe sur i livet. Forældrene bliver skilt,<br />
Kalle er rodløs og kan ikke finde fred.<br />
Drikker for mange guldbajere og ryger<br />
for meget hash sammen med gutterne.<br />
Kommer på nervemedicin og er helt ude<br />
i tovene. Men Kalles bedste ven og faste<br />
holdepunkt, Peter Sigumfeld, samler<br />
Kalle op igen. Og takket være Peter - og<br />
Kalles job som postbud, som han altid<br />
har været meget glad for - klarer han<br />
skærene og kommer ud på den anden<br />
side.<br />
»Min far sagde altid: pas dit arbejde! Og<br />
det har jeg altid gjort med glæde.«<br />
En morgen aser og masser han med en<br />
rørformet pakke til en ældre, kristen<br />
dame. Det går ikke. Kalle kan ikke få<br />
den igennem og ringer på døren. Den<br />
ældre dame lukker op:<br />
»Din sprække er ikke stor nok, jeg har<br />
prøvet alt, men jeg kan ikke presse den<br />
ind!«<br />
»Den gav røde ører, men gudskelov<br />
fangede hun den ikke,« siger Kalle, der<br />
formåede at holde masken.
<strong>magasinet</strong> bornholm | 79
Kalle<br />
80 | <strong>magasinet</strong> bornholm
Da lynet slog ned i Kalle og Lone til en<br />
juleafslutning i fodbol<strong>dk</strong>lubben, gav det<br />
seriøs genlyd i Danmarks mindste købstad<br />
- det ellers ikke videre bornerte Svaneke,<br />
hvor man er vant til et vist gennemtræk<br />
i ægteskaberne. Tænk, postbudet<br />
rendte med byens smukkeste pige<br />
– den yndige dagplejemor. Hun kvittede<br />
status, bedsteborgerhus, Mercedes Benz<br />
og én af byens andre populære sønner,<br />
med hvem hun havde to små børn.<br />
Kalle forlod sin kone gennem et år og tre<br />
måneder og sin lille søn. To små familier<br />
blev splittet.<br />
Byen var rystet, stemningen skiftede<br />
mellem forargelse og medfølelse. Man<br />
skuttede sig og rykkede tættere sammen<br />
i de små hjem:<br />
Det var frygteligt, fordi så mange blev<br />
berørt og ulykkelige af det, men det<br />
kunne ikke være anderledes, for Lone<br />
og Kalle måtte bare have hinanden.<br />
Lone husker parrets første stævnemøde.<br />
De havde lånt en taglejlighed i byen. Ingen<br />
vidste noget endnu. Det skulle være<br />
meget romantisk:<br />
»Og så kom han med en flaske Champagne<br />
– og et par trusser fra Kvickly!,«<br />
griner Lone, der absolut ikke var vant til<br />
at få kærlighedsgaver in<strong>dk</strong>øbt i et supermarked.<br />
Kvickly-trusserne kunne dog ikke rokke<br />
ved, at Lone havde tabt sit hjerte til Kalle.<br />
En måned efter flyttede de sammen<br />
i Kalles lille, gule bindingsværkshus.<br />
To vidt forskellige mennesker, med vidt<br />
forskellige baggrunde og vidt forskelligt<br />
Kalle<br />
syn på livet. Hun var den pæne pige, som<br />
aldrig havde kommet sammen med nogen,<br />
der røg hash og drak sig fuld. Kalle<br />
var en uregerlig og charmerende rod, der<br />
drak Jack Daniels, røg fede og hang ud<br />
med vennerne.<br />
Hun var til Bo Bedre og engelsk country<br />
style, han kunne bo i en campingvogn<br />
med tre ølkasser. Han kaldte hendes<br />
omgangskreds for fattigfine, hun var<br />
flov over at blive set med hans venner<br />
og dukkede sig bag fiskekasserne, når<br />
hun og Kalle sad og fik en håndbajer<br />
med dem på havnen, og hendes venner<br />
kørte forbi. Han har måttet overnatte i<br />
bandets øvelokale, og hun har siddet og<br />
skummet af vrede i sin eksmands kolonihavehus,<br />
når bølgerne er gået højt og<br />
kanterne skulle slibes.<br />
I dag har Lone indset, at passion og lidenskab<br />
er vigtigere end materielle goder,<br />
og at man ikke behøver at være et<br />
skod, fordi man får sig en bajer på havnen.<br />
Kalle er ikke helt så vild og uregerlig,<br />
som han har været og har desuden<br />
lært at respektere Lones venner.<br />
En tidligere skønhedsdronning, som<br />
altid forsøgte at lokke Kalle indenfor til<br />
et glas saft, kom en dag løbende ud på<br />
gaden for at tage imod ham.<br />
»Hun har vel været omkring 65 år, og<br />
det var længe siden, hun havde været en<br />
skønhedsdronning, men pludselig står<br />
hun og tager imod mig midt på gaden<br />
i g-streng og stormasket netundertrøje.<br />
<strong>magasinet</strong> bornholm | 81
De forbikørende bilister var nær kørt galt<br />
ved synet,« fortæller Kalle.<br />
Senere ved den lokale havnefest kaster<br />
den aldrende skønhed sig over ham,<br />
presser hans hoved ned mellem sine<br />
store gyngende bryster, som under den<br />
gennemsigtige blondebluse bølger som<br />
Østersøen i novemberstorm, og giver<br />
ham et ordentligt goddagknus.<br />
»Det er da dejligt, at kunderne er glade,«<br />
smiler Kalle.<br />
Der er sådan lidt ’Postbudet ringer altid<br />
to gange’ over ham. Kvinder i Svaneke<br />
spinder kælent, når de hører brevene<br />
blive presset gennem dørsprækken. Selv<br />
når rudekuverterne og rykkerne bliver<br />
listet ind ad sprækken, sukker de henført,<br />
kvinderne. Pirrede af fantasien om,<br />
hvad der kunne ske, hvis de fik ham lokket<br />
med inden for i køkkenet, inviterede<br />
ham på en kop kaffe … på køkkenbordet<br />
… midt i det bornholmske rugmel …<br />
Kalle elsker at provokere og drille, og<br />
han kan ikke lade være med at diskutere<br />
alting, også selv om han i virkeligheden<br />
er enig.<br />
»Jeg har aldrig boet sammen med nogen,<br />
der kan bringe mig så langt ud af fatning<br />
som Kalle. Han kan få mig så langt ud,<br />
at jeg kaster med ting efter ham, fordi<br />
han er så øretæveindbydende. Men jeg<br />
har til gengæld heller aldrig mødt nogen,<br />
der kan få mig til at grine så meget,« erkender<br />
Lone, der ikke fortryder, at hun<br />
sagde ja, da Kalle friede, og hun byttede<br />
det store gule hus ud med et lille gult.<br />
På Kalles visitkort måtte der gerne stå<br />
»rocksanger - og postbud i fritiden«. Den<br />
musikalske interesse begyndte, da Kalle<br />
og fire af gutterne fra Aarsdale dannede<br />
rockbandet Expect no Mercy i starten af<br />
1980’erne.<br />
Bandet har opnået lokal kultstatus, og<br />
fansene sørger for, at ’Expecterne’ spiller<br />
82 | <strong>magasinet</strong> bornholm<br />
for fulde huse, hver eneste gang de fyrer<br />
den af.<br />
»Jeg føler mig som stjerne for en aften,<br />
når vi spiller 3. juledag på Bodegaen i<br />
Svaneke, hvor duggen driver ned ad vinduerne,<br />
publikum kammer totalt over,<br />
og stemningen er så høj, at man næsten<br />
svæver. Det er bare så fedt,« siger Kalle,<br />
der får julelys i øjnene og karter rundt i<br />
lokalet, når han taler om sin musik og<br />
sammenholdet i bandet.<br />
Og så var der den gang, hvor Kalle og<br />
gutterne fra bandet spillede hår<strong>dk</strong>ogte<br />
rockere i Lotte Svendens film ’Bornholms<br />
stemme’:<br />
»Vi skulle pisse på én, der skulle indvies i<br />
vores rockergruppe, og havde fået en tepose<br />
under armen, som vi skulle trykke<br />
på, så vi kunne pisse på instruktørens<br />
kommando. Men det virkede ikke. Så<br />
vi måtte tage kalorius frem og gøre det<br />
rigtigt. Det er sgu svært, når fotografen<br />
– ved synet af vores udstyr - samtidig<br />
står og fortæller, at han har ondt af de<br />
bornholmske piger,« griner Kalle, der<br />
sammen med de andre ’Expecter’ måtte<br />
stå med kalorius uden for bukserne i tre<br />
dage, før scenen var i kassen.<br />
»Men det var pisseskægt – og så blev vi til<br />
og med betalt for det.«<br />
Bandet er begyndt at skrive deres numre<br />
selv. Og Kalle har måttet sande, at det<br />
kan være noget af en satsning at lade<br />
både postbudet og komponisten være på<br />
arbejde på samme tid:<br />
»Jeg kom kørende ude på ruten, og pludselig<br />
kommer der en melodi til mig. Den<br />
er pissegod, og jeg må bare ikke glemme<br />
den. Jeg bliver ved med at nynne den,<br />
men kan til sidst godt indse, at jeg jo<br />
ikke kan rende rundt og nynne indtil<br />
arbejdsdagen er slut. Så da jeg kommer<br />
forbi en mønttelefon, ringer jeg straks<br />
til guitaristen og skråler melodien ind i<br />
røret, så han kan optage hittet. Da jeg
<strong>magasinet</strong> bornholm | 83
agefter vender mig om for at gå hen<br />
i postbilen, opdager jeg, at der står et<br />
hold tyske turister og stirrer på mig. Jeg<br />
hilser venligt, som jeg gør til alle, sætter<br />
mig ind i postbilen og kører videre.<br />
I bakspejlet bemærker jeg, at turisterne<br />
bliver stående og glor, indtil jeg er ude<br />
af syne. De fik da noget lokalkolorit for<br />
pengene!.«<br />
Kalle var også genstand for mediernes<br />
bevågenhed, da han for nogle år siden<br />
blev topscorer i Bornholms-serien. Han<br />
spillede centerforward i Svaneke Bol<strong>dk</strong>lub<br />
og havde scoret 25 mål i sæsonens<br />
løb.<br />
Det var på de tider, hvor man skulle til at<br />
danne FC Bornholm. På et pressemøde<br />
spørger en journalist FC Bornholms<br />
træner, om ikke Kalle kunne udgøre en<br />
vigtig brik på holdet, hvortil træneren<br />
svarer:<br />
»Kalle er ikke hurtig nok, Kalle har<br />
ikke overblik nok, og Kalles teknik er<br />
84 | <strong>magasinet</strong> bornholm<br />
ikke god nok. Men derudover er Kalle<br />
en fin fyr.«<br />
Nu spiller Kalle på old boys-holdet i<br />
Svaneke, hvor han også træner pigerne<br />
i fodbold.<br />
»Livet er betydeligt nemmere, hvis man<br />
benytter sig af humor og en god portion<br />
selvironi,« siger Kalle, som sagtens kan<br />
grine af sig selv, når han har begået en<br />
bommert eller sagt noget uoverlagt. Og<br />
som ikke bærer nag, hvis andre dummer<br />
sig eller sårer ham.<br />
»Han kan nok ikke tåle at høre det her,<br />
men sandheden er, at Kalle er et rummeligt<br />
og ukompliceret menneske. Han<br />
er altid glad, udadvendt og åben. Og så<br />
kan han tale med alle mennesker og er<br />
en ekstremt god lytter,« fortæller Lone,<br />
der har oplevet Kalle sidde en hel nat<br />
og tale intenst med en 90-årig gammel<br />
herre om dennes prostataproblemer.<br />
Kalle elsker at iagttage, lytte og tale med<br />
mennesker, han møder på sin vej. Det<br />
populære postbud ved nøjagtigt, hvad<br />
der foregår i byen.<br />
»Jeg har naturligvis tavshedspligt og<br />
kunne aldrig finde på at udlevere nogen<br />
– så ville jeg sgu blive fyret - men som<br />
postbud ved man ofte, hvad der finder<br />
sted i de små hjem, mange gange også<br />
inden de implicerede ved det selv. De<br />
fleste postbude kunne udlevere samtlige<br />
husstande på deres rute, hvis det skulle<br />
være,« siger Kalle og truer for sjov med<br />
at skrive sine erindringer, ’Mit liv som<br />
Post’, når han engang skal pensioneres.<br />
Ligesom byens læger og den lokale frisør,<br />
er Kalle om nogen en nøglefigur i<br />
det nære lokalsamfund, hvor alle ved det<br />
meste – og Kalle ved alt – om alle.<br />
»Ja, jeg kan godt love dig, at det er sjovt,<br />
når jeg sætter mig i frisørstolen hos Joe.<br />
Så bliver der eddermaneme luftklippet!«.
MAGASINET SOM GAVE<br />
Klik ind på www.<strong>magasinet</strong>bornholm.<strong>dk</strong> og<br />
forkæl en af dine venner eller forrretningsforbindelser<br />
med et eksemplar af Magasinet<br />
Bornholm.<br />
Send evt. en personlig hilsen med. Pris<br />
85,00 kr. inkl. forsendelse (DK).<br />
MAGASINET SOM<br />
GAVEABONNEMENT<br />
Klik ind på www.<strong>magasinet</strong>bornholm.<strong>dk</strong><br />
og forkæl en af dine venner eller forrretningsforbindelser<br />
med et abonnement på<br />
Magasinet Bornholm Nr. 1 2003 og nr. 2<br />
2004. Send evt. en personlig hilsen med.<br />
Pris 170,00 kr. inkl. forsendelse (DK).<br />
Ja tak, jeg vil gerne tegne abonnement på de næste to numre af Magasinet Bornholm 2004.<br />
Navn<br />
Adresse<br />
Postnummer<br />
By<br />
Evt. e-mail<br />
Forkæl...<br />
Indbetal venligst beløbet på konto 0654-6444946332 og husk tydelig angivelse af navn og adresse.<br />
Læs mere om Magasinet Bornholm på www.<strong>magasinet</strong>bornholm.<strong>dk</strong><br />
Næste nummer u<strong>dk</strong>ommer ultimo maj 2004.<br />
MAGASINET SOM<br />
ABONNEMENT<br />
Klik ind på www.<strong>magasinet</strong>bornholm.<strong>dk</strong> og<br />
bestil dit eget abonnement på Magasinet<br />
Bornholm 2004. U<strong>dk</strong>ommer ultimo maj og<br />
oktober 2004 . Pris 170,00 kr., inklusiv forsendelse<br />
(DK). Du er også velkommen til at<br />
bruge nedenstående kupon.<br />
<strong>magasinet</strong> bornholm | 85
Det er ligegyldigt, hvor gammel man<br />
bliver. Ens forældre bekymrer sig …<br />
Og Svend Holst-Pedersens forældre var<br />
ingen undtagelse.<br />
Han havde rundet de 40, havde familie,<br />
hus og fast job.<br />
Så det gik jo egentlig meget godt. Et liv,<br />
der set udefra, næsten virkede som en<br />
frugt, der blot hænger der på livets træ<br />
og bliver stadigt tungere, indtil den en<br />
dag slipper sit tag i grenen og falder til<br />
jorden. Et liv fuldbyrdet og tilendebragt.<br />
Sådan var det midt i 1990’erne. Og<br />
Svends forældre var trygge.<br />
Men der var en orm i æblet.<br />
En dag stoppede Svend Holst-Pedersen<br />
op, mærkede efter. Jo, den gnavede<br />
fortsat, og til forskel fra så mange andre<br />
i samme situation, så tog han ormen<br />
alvorligt, undlod at parkere den i sin<br />
underbevidsthed.<br />
I næsten 20 år havde menuen stået på<br />
filmfremkaldelse, salg af videokameraer,<br />
fotoudstyr og betjening af kunder.<br />
»Jeg havde det jo egentlig meget godt,«<br />
siger han i dag.<br />
»Og jeg kunne godt li’ kontakten med<br />
alle de mennesker, jeg mødte gennem<br />
86 | <strong>magasinet</strong> bornholm<br />
Kunsten<br />
Ormen i æblet<br />
Tekst Torben Østergaard Møller | Fotos Torben Villumsen<br />
midt arbejde. Men der var altså også gået<br />
lidt meget rutine i det.«<br />
Den havde ulmet længe...drømmen.<br />
Drømmen om at skifte spor, bruge sit<br />
liv på noget han kunne gøre con amore,<br />
fremfor af vane og for at kunne betale<br />
regninger.<br />
Det var glasset, den flydende masse af<br />
smeltet glas, som man kan trække ud af<br />
en over tusind grader varm ovn og forme<br />
efter lyst og evne, der trak. Hans bekymrede<br />
forældre mente ikke, at det var<br />
verdens klogeste disposition at droppe et<br />
fast job og et velordnet liv.<br />
Men faktisk var det deres egen skyld.<br />
For det var jo dem, der tog ham med<br />
rundt til glasværkerne i Småland, allerede<br />
da han var dreng. Det var her,<br />
ormen begyndte at gnave: Fascinationen<br />
af glaspusterne, som stod der ved ovnen<br />
og blæste i piberne, og som, mens<br />
sveden sprang, skabte deres kunst eller<br />
håndværk.<br />
Senere, da glasset i 1970’erne fandt vej<br />
til Bornholm, tog Svend Holst-Pedersen<br />
til Snogebæk for at besøge glaspioneren<br />
Mogens Dams glashytte, som var oprettet<br />
i et gammelt silderøgeri - den første af<br />
slagsen på Bornholm. Fascinationen var<br />
intakt, ormen var der stadig. Men først i<br />
begyndelsen af 1990’erne fik han omsider<br />
lejlighed til selv at prøve at håndtere<br />
det uregerlige materiale.<br />
Han begyndte at gå til hånde hos Charles<br />
Meaker i Inferno Glassworks.<br />
En dag faldt de to i snak, og Meaker<br />
spurgte Svend Holst-Pedersen, om han<br />
havde lyst til at forsøge sig med værktøjet<br />
og glasset. Dét havde han.<br />
»Og det var jo ikke så ligetil. Man skal<br />
jo lære, hvad man må røre ved og ikke<br />
røre ved, så jeg fik brændt lidt pandehår<br />
og svedet øjenbrynene og hårene på armene,<br />
men efterhånden blev jeg jo bedre<br />
til det.«<br />
På det tidspunkt var det kun for sjov<br />
– også når Svend Holst-Pedersen i ferier<br />
og lange weekender tog hen til Meaker.<br />
»Jeg syntes, at det blev mere og mere<br />
spændende, og fik virkelig blod på tanden.<br />
Men samtidig nærmede jeg mig jo<br />
en alder, hvor man normalt ikke laver så<br />
mange ændringer i sit arbejdsliv. Vi talte<br />
om det mange gange. Min kone bakkede<br />
mig op, og sagde at skulle det være, så<br />
skulle det være snart. Og så i 1994-95
Foto Flemming Pauk<br />
I DEN ALDER TÆNKER DE FLESTE PÅ OTIUM OG PENSIONSORDNINGER.<br />
MEN DET ER ALDRIG FOR SENT. EFTER MERE END 20 ÅR BAG SKRANK-<br />
EN I EN FOTOFORRETNING SKROTTEDE SVEND HOLST-PEDERSEN JOB-<br />
BET, SOLGTE HUSET, UDDANNEDE SIG TIL GLASFORMGIVER OG SLOG<br />
SIG NED MED EGET GALLERI. OG DET HAR HAN ALDRIG FORTRUDT EN<br />
METER...<br />
Kunsten<br />
<strong>magasinet</strong> bornholm | 87
Ormen i æblet<br />
Kunsten<br />
blev det alvor. Selv om jeg var<br />
meget glad for mit arbejde i<br />
fotoforretningen, var min dag<br />
også meget forudsigelig, og jeg<br />
fik virkelig lyst til kaste mig<br />
over noget nyt. Noget, det virkede<br />
mere tilfredsstillende at<br />
arbejde med.«<br />
Også dengang var der krise på<br />
Bornholm, og man talte meget<br />
om at få nogle flere uddannelsesmuligheder<br />
til øen. En<br />
afdeling af designskolen skulle<br />
måske rykke herover, men det<br />
blev ikke til noget, og i stedet ville amtet<br />
lave en glas- og keramikskole.<br />
Men i mellemtiden søgte Svend Holst-<br />
Pedersen ind på de skoler, der er tilknyttet<br />
nogle af de svenske fabrikker,<br />
Orrefars og Kosta, og familiens økonomi<br />
blev gearet til at kunne klare den økonomiske<br />
omvæltning, der<br />
ventede, når han forlod<br />
sit job og blev studerende.<br />
De solgte huset og flyttede<br />
i lejlighed i Rønne. Sverige<br />
blev imidlertid ikke<br />
88 | <strong>magasinet</strong> bornholm<br />
til noget, for han blev simpelthen ikke<br />
optaget. Og det var i denne periode forældrene<br />
var lidt skeptiske over for, hvad<br />
deres 44-45 årige søn havde gang i. Var<br />
det virkelig så vigtigt med det der glas?<br />
»Men siden hen er de blevet mere positive,<br />
og det var jo heller ikke noget, de<br />
skulle afgøre,« siger Svend Holst-Pedersen<br />
med et mat smil.<br />
»Men der var også mange, der syntes,<br />
at det var flot at tage sådan en beslutning,<br />
ligesom jeg har talt med en del,<br />
der egentlig gerne ville foretage et skift<br />
i deres liv, men som så alligevel tænker<br />
»nej, vi har det jo meget godt.«<br />
Amtet kom i gang med at realisere Glas<br />
– og Keramikskolen, og i mellemtiden<br />
valgte Svend Holst-Pedersen på opfordring<br />
fra Arbejdsformidlingen at dygtiggøre<br />
sig, så han havde bedre chancer for<br />
at bestå optagelsesprøven til skolen. Så<br />
JEG FØLTE, JEG STOD I ET RUM MED EN<br />
HEL MASSE ÅBNE DØRE, JEG BARE KUNNE<br />
GÅ IND AD.«<br />
det blev først til VUC med bille<strong>dk</strong>unst<br />
som enkeltfag, hvor der blev tegnet,<br />
malet og skulptureret, så det var en<br />
lyst. Og senere tog han nogle måneder<br />
til Engesholm Højskole, som ligger mellem<br />
Vejle og Billund. Der på det gamle<br />
utroligt flotte slot, som i sin tid Tycho<br />
Brahes bror byggede, kunne han vælge<br />
mellem at beskæftige sig med glas, keramik,<br />
tegning, grafik, oliemaling, tekstil<br />
og smykker.<br />
»Vi skulle vælge to fag, så jeg valgte glaspustning<br />
og glaspustning,« griner Svend<br />
Holst-Pedersen.<br />
»Men den gik ikke, og så valgte jeg<br />
oliemaling som det ene fag – og jeg har<br />
malet lige siden. Min far har også altid<br />
malet.«<br />
Sammen med syv af sine medstuderende<br />
fra højskolen søgte Svend Holst-Pedersen<br />
så ind på det første hold på Glas- og Keramikskolen<br />
i Nexø. De fem<br />
bestod optagelsesprøven, deriblandt<br />
Svend Holst-Pedersen,<br />
som altså nu kun var tre års<br />
uddannelse fra sin drøm om<br />
at blive glaskunstner.<br />
(fortsættes side 90)
ARTS&CRAFTSBORNHOLM<br />
WWW.CRAFTSBORNHOLM.DK<br />
<strong>magasinet</strong> bornholm | 89
Ormen i æblet<br />
Kunsten<br />
»Det var et spændende første år<br />
med en masse gæstelærere, der<br />
underviste i forskellige specialer.<br />
Jeg følte, jeg stod i et rum<br />
med en hel masse åbne døre, jeg<br />
bare kunne gå ind ad.«<br />
Egentlig havde han regnet med<br />
primært at skulle lave brugskunst,<br />
men det var en helt<br />
anden dør, der lokkede mest,<br />
viste det sig.<br />
»Jeg blev simpelthen grebet af<br />
det sandstøbte og det skulpturelle<br />
glas, som jeg slet ikke<br />
kendte noget til før. Og glas støbt i gipsforme,<br />
som vi lærte om af bl.a. japanske<br />
Keiko Mukaide fra Edinburgh og Colin<br />
Reid fra England. Jeg opdagede, at det<br />
spændende for mig var at arbejde med<br />
90 | <strong>magasinet</strong> bornholm<br />
formen. Jeg kan godt li’ det tredimensionelle<br />
og skulpturelle.«<br />
I sidste halvdel af andet studieår kom<br />
eleverne i praktik. Svend Holst-Pedersen<br />
kom på en fabrik i Orrefors, Sverige,<br />
hvor han mødte Bertil Wallien, som<br />
havde været designer der i 30 år, og som<br />
havde samlet en lille gruppe omkring sig<br />
til at arbejde med sandstøbte ting.<br />
»Det var et scoop for mig, og i løbet<br />
af de tre måneder, jeg var der, fik jeg<br />
skærpet interessen for det sandstøbte.<br />
Jeg var også oppe på værkstederne, hvor<br />
jeg lærte meget og fik oparbejdet en vis<br />
rutine, men jeg søgte hele tiden ned i<br />
kælderen, hvor de gik og sandstøbte.<br />
Der skete så meget, at jeg var nødt til at<br />
skrive dagbog for overhovedet at kunne<br />
rumme det.«<br />
Allerede efter højskolen havde Svend<br />
Holst-Pedersen sagt sit job i fotoforretningen<br />
op, og nu levede han altså af SU<br />
plus et par jobs, han havde ved siden af.<br />
»Men jeg havde det rigtig godt med at<br />
være på vej,« siger han, og i 2000, som<br />
48-årig, var han omsider færdiguddannet.<br />
Efter tre år, hvor han havde gået på<br />
skole sammen med en flok, som han alle<br />
på nær én var gammel nok til at være<br />
far til.<br />
»Men de var søde nok og behandlede<br />
mig som en ligemand. En enkelt gang<br />
fortalte jeg en vittighed, hvor der var en,<br />
der bemærkede, at den ville hans forældre<br />
også ha’ fundet morsom!«<br />
Næste mål var at finde det rigtige sted<br />
til galleri og bolig. Det blev i Rø, hvor<br />
den gamle stationsbygning var til salg,
og hvor lagerbygningerne sammen med<br />
en tidligere købmandshandel kunne<br />
fungere som udstillingslokale og værksted.<br />
Efter at have investeret en million i<br />
ombygninger, diverse ovne, nyt tag osv.<br />
kunne han omsider slå dørene op til et<br />
liv som glasformgiver på Rø Stationsvej<br />
5.<br />
Har det været det hele værd?<br />
»Jeg har fået en bedre tilværelse med<br />
meget mere indhold og større tilfredshed<br />
i hverdagen. Og mere selvværd, fordi det<br />
har givet mig et større livsindhold,« siger<br />
Svend Holst-Pedersen.<br />
Men også større bekymringer må han<br />
erkende.<br />
»Når hverdagen melder sig, begynder det<br />
jo også at dreje sig om penge. Det har<br />
givet mig en stor frihed, men der følger<br />
jo også et ansvar for at få det til at løbe<br />
rundt. Og jeg er jo både in<strong>dk</strong>øber, fabrikant,<br />
sælger, gadefejer osv. … haha … Så<br />
jeg kan godt savne den faste hyre ind i<br />
mellem. Jeg skal lave noget, der sælger<br />
for også at få lov til at lave noget af det,<br />
jeg brænder rigtigt for, det lidt mere<br />
outrerede.«<br />
Derfor har produktionen i løbet af sommeren<br />
bl.a. stået på nisser, som han ved,<br />
der er afsætning på til jul, ligesom også<br />
holdere til fyrfadslys synes evigt gangbare.<br />
Hvis der pludselig blev slået en stilling op i en<br />
fotoforretning, ville du så søge den?<br />
»Nej … heldigvis har min kone jo et godt<br />
job, men lad os nu se, hvordan det går.<br />
Det er ikke nogen guldgrube det her,<br />
men de fleste siger også, at det ta’r 3-<br />
4 år, før sådan en virksomhed kommer<br />
op at stå. Og menneskeligt set synes jeg<br />
virkelig, jeg har fået en bedre tilværelse.<br />
Set i bakspejlet skulle jeg nok ha’ gjort<br />
det her 10 år eller mere før. Nu kan jeg<br />
i heldigste fald arbejde med glas i 30 år<br />
fremfor i måske 50 år. Men på et tidspunkt<br />
overværede jeg et foredrag med<br />
sølvsmeden Mogens Bjørn Andersen.<br />
Han var sidst i firserne, i færd med at<br />
forberede en udstilling i Berlin og i fuld<br />
vigør. Den slags giver håb for sådan en<br />
som mig.«<br />
BAT - din bus på Bornholm<br />
<strong>magasinet</strong> bornholm | 91<br />
www.BAT.<strong>dk</strong>
Annonce<br />
92 | <strong>magasinet</strong> bornholm<br />
Nils maler kornet.<br />
Jørn passer stenovnen.<br />
Bornholmerne elsker det...
Gudhjem før<br />
www.gudhjem.nu<br />
<strong>magasinet</strong> bornholm | 93
94 | <strong>magasinet</strong> bornholm<br />
DESIGN<br />
Enkelth
eden i en pind<br />
Hvis det virkelig var så let, som du<br />
tror.«<br />
Ole er lidt patroniserende over for sin<br />
nittenårige datter Malvine. Så let kommer<br />
ingenting. Enkelhed er skam meget<br />
kompliceret.<br />
»Næh, Malvine, så let er det altså ikke.«<br />
Doris smiler. Hun ser spillet mellem far<br />
og datter. Har set det før. Ved, at det ender<br />
ude i skomagerværkstedet med eksperimenter<br />
og diskussioner natten igennem.<br />
Det kan godt være, at det ikke er let. Men<br />
det er sjovt.<br />
Denne gang var det nogle japanske spisepinde,<br />
der satte gang i processen. Malvine<br />
lader dem falde på mikado-vis. Igen.<br />
Tager dem op, samler de spidse ender. To<br />
trekanter. Struktur. Her er jo en stol!<br />
Ole Funder havde tit drømt om at lave<br />
noget, der var større end sko.<br />
»Men som hippie har man jo mange<br />
drømme, som aldrig bliver til noget ....«<br />
Og Oles verden behøver ikke at være<br />
kompliceret. Han er skomager. Laver<br />
Tekst Poul Friis / Foto: Torben Villumsen<br />
UNIKT BORNHOLMSK<br />
MØBELDESIGN KOMBINERER<br />
JAPANSKE SPISEPINDE OG<br />
DANSKE UTZON<br />
spændende hippieagtige sko sammen<br />
med hustruen, Doris. Hun er naadlerske,<br />
dvs. hun tager sig af overlæderet og farverne.<br />
Ole ordner sålen og sætter det hele<br />
sammen.<br />
Og Malvine får de store ideer.<br />
»De bruger mig alle sammen,« smiler Ole<br />
beskedent.<br />
Men at komme her og sige, at det er let at<br />
lave en stol!<br />
OG SÅ BARE LIDT LÆDER IMELLEM<br />
Malvine vikler noget garn rundt om enderne<br />
på spisepindene. Sætter dem sammen.<br />
Skaber konstruktionen.<br />
»Og så bare lidt læder imellem!«<br />
Far og datter ender naturligvis i værkstedet.<br />
Og lidt ret har han jo. Det enkle er<br />
ofte mere besværligt, end det ser ud til.<br />
Men stolen var skabt. Ideen var født. Et<br />
unikt stykke bornholmsk minimalistisk<br />
og skulpturelt møbeldesign med mindelser<br />
om Wegner og Mogensen opstod på<br />
skomagernes værksted den nat.<br />
<strong>magasinet</strong> bornholm | 95
96 | <strong>magasinet</strong> bornholm
MEN SOM HIPPIE HAR MAN JO MANGE DRØMME, SOM ALDRIG BLIVER TIL NOGET ....«<br />
fakta<br />
UTZONS VANDTÅRN<br />
I 1950 var Svaneke<br />
ved at løbe tør for<br />
vand. Nye brønde<br />
skulle bores, og<br />
det var nødvendigt<br />
med et vandtårn<br />
oven for byen. Den<br />
nye borgmester var<br />
socialdemokrat og<br />
den nye tids mand.<br />
Emil Andersen havde<br />
fået øje på en ung<br />
lovende arkitekt. Han<br />
skulle bygge vandtårnet.<br />
Det skulle ikke<br />
ligne andre vandtårne.<br />
Jørn Utzon skabte<br />
det som en stor fyrbåke.<br />
Et sømærke og<br />
et vartegn, men de<br />
konservative borgere<br />
i byrådet ville have<br />
et vandtårn, som lignede<br />
et vandtårn.<br />
”Utzons vandtårn er<br />
det eneste vandtårn<br />
i Danmark som er<br />
vedtaget af et byråd<br />
med alle stemmerne<br />
imod en”, sagde Emil<br />
Andersen ved en<br />
senere lejlighed. Den<br />
enlige stemme var<br />
hans, og han var for.<br />
Og kunne indvie tårnet<br />
i 1952. I 1990 blev<br />
det fredet og står nu<br />
som symbol på fremskridtsvenlighed<br />
og<br />
historisk forankring.<br />
Der skulle gå et år, før den første stol<br />
stod klar. Et år til at finde ind til den enkelhed,<br />
som det hele begyndte med. I et<br />
stykke tid var drømmen betydelig mere<br />
rustik end resultatet. Ole og Malvine<br />
tænkte på tykke aluminiums stilladsrør<br />
og grove samlinger, men så kom smeden i<br />
Svaneke, Flemming Thomsen, ind over.<br />
Flemming gør sig i smedearbejde i den<br />
store stil. Indviklede konstruktioner og<br />
dele til vindmøller, skibsfart og broer.<br />
Men han har også en møbelmager i maven.<br />
Og øje nok til at se, at Malvine havde<br />
fat i noget særligt. I smedens hænder blev<br />
de lange rør af tromlet stål samlet med<br />
en perfektionistisk finish, og en særlig<br />
avanceret samling gør det muligt at skille<br />
stolen ad på en let og enkel måde. Sæde<br />
og ryglæn består af det bedste 3 mm<br />
kraftige kernelæder, der kan skaffes. Et<br />
særligt problem var fastgørelsen af læderet<br />
på stellet.<br />
»Hvorfor gør du ikke som Børge Mogensen?«,<br />
spurgte en arkitekt.<br />
»Selvfølgelig,« tænkte Ole og gik hjem<br />
og lavede en særlig samling med et tyndt<br />
stålrør gennem en række huller i læderet.<br />
At det ikke lige var sådan den berømte<br />
møbeldesigner havde gjort, betød mindre.<br />
Oles løsning giver en lethed og en linie,<br />
som understreger designet, og så gør<br />
DESIGN<br />
Enkeltheden i en pind<br />
det jo ikke så meget, at man ikke følger<br />
med i alle de gamles meritter.<br />
STOL OG VANDTÅRN I FORENING<br />
Og så skulle barnet have et navn. Hvad<br />
kalder man en spisepindestol af fire, to<br />
meter lange, stålrør og kraftigt læder?<br />
Malvine, måske? Tipi? Eller noget med<br />
Svaneke! Hvorfor nu det? Jo, da den første<br />
stol stod færdig, var der ingen, der var<br />
i tvivl om, hvor inspirationen var hentet.<br />
Det var naturligvis Svanekes vandtårn.<br />
Jørn Utzons lille mesterværk oven for<br />
Danmarks østligste købstad er blevet et<br />
vartegn for byen og dermed for bornholmsk<br />
kvalitet og frimodig nytænkning.<br />
Stol og vandtårn står godt til hinanden.<br />
Spejler kunst, håndværk og bornholmsk<br />
tradition.<br />
»Det er sjovt, det er rigtigt, men fuldstændigt<br />
tilfældigt«, griner Ole.<br />
Derfor hedder stolen noget helt andet,<br />
som har noget med inspirationen at gøre.<br />
Den hedder ‘Angle’. Det var vinklen, der<br />
skabte ideen.<br />
DRØMMEN OM DET ENKLE LIV<br />
Ole og Doris Funder var blomsterbørn,<br />
da de i begyndelsen af 1970’erne fandt<br />
til Bornholm. »Jord under neglene, højt<br />
til loftet, økologi og et liv i harmoni med<br />
natur og hinanden.«<br />
<strong>magasinet</strong> bornholm | 97
DESIGN<br />
Enkeltheden i en pind<br />
fakta<br />
98 | <strong>magasinet</strong> bornholm<br />
MARTIN ANDERSEN NEXØ<br />
Den verdensberømte danske forfatter blev født på<br />
Christianshavn, men kom som 6-årig til Bornholm i 1877.<br />
Her boede han med sin familie i de nuværende mindestuer i<br />
Ferskesøstræde i Nexø, indtil han blev skomagerlærling som<br />
15-årig og flyttede ind i skomagermesterens hus i Bagergade<br />
13.<br />
”Byen havde det ved sig, at det var tungt at gå i seng, og<br />
tungt at komme op. Herinde steg intet gry gysende over jorden<br />
og vækkede alting op, husene spærrede for morgenens<br />
Det handlede det om dengang. Og for så vidt er det stadig drivkraften<br />
for de to. Skomagerhåndværket giver mad og rødvin på<br />
bordet. Drømmen om det enkle liv er de fortsat fælles om i den<br />
gamle butik i Bagergade i Rønne. Her har altid været skomager.<br />
Her stod den verdensberømte forfatter Martin Andersen<br />
Nexø i lære. Han sov lige oven på værkstedet. Ole læser i ’Pelle<br />
Erobreren’ og bliver glad for den forankring og tradition, som<br />
dermed springer ud af verdenslitteraturen. Læderhåndværket<br />
er ældgammelt. Værktøjet fra begyndelsen af sidste århundrede.<br />
Slidt af dusinvis af skomagersvendes håndelag. Måske<br />
også Martins?<br />
DER SKAL SYS MASSER AF SKO<br />
‘Angle’ er en smuk stol. En skulptur. Og den er tung. Mange vil<br />
også synes, den er dyr. På en måde er Ole ikke stolt af prisen.<br />
Han drømmer om at udvikle en ny stol, der er til at betale for<br />
alle. En stol med de samme linier, men lettere. Og billigere. De<br />
første forsøg er i gang. En mindre, men stadig ligeså skulpturel<br />
prototype står allerede på værkstedet. Men der skal udvikles<br />
meget endnu, før den ide er færdig. Og der skal sys masser af<br />
sko for at få råd til produktion og markedsføring.<br />
Og til et godt og enkelt liv i Rønnes pittoreske gamle kvarter.<br />
Og sjælen er med.<br />
‘Angle’ | 18.000 <strong>dk</strong>r. | Askepot | Bagergade 13 | 3700 Rønne<br />
åbne ansigt. Og den svindende dag gød ikke sin aftenmødighed<br />
tungt i lemmerne og drev dem mod lejet, livet her gik i<br />
omvendt retning, folk blev livlige mod natten. Klokken halv<br />
seks dunkede mester som lå nedenunder, i loftet med sin stok.<br />
Pelle der havde ansvaret, rejste sig mekanisk over ende og<br />
dunkede i sengesiden med den knyttede hånd, så faldt han<br />
tilbage igen bestandig sovende. Lidt efter gentog det sig.<br />
Men så tabte mester tålmodigheden. »For satan, vil I slet ikke<br />
op i dag,« brølede han.<br />
Fra ”Pelle Erobreren”, Læreår 19
Anne -Dorte Johansen<br />
Kirkebyvej 41<br />
3751 Østermarie<br />
Tel. 5647 0457<br />
krusegaard@mail.<strong>dk</strong><br />
www.craftsbornholm.<strong>dk</strong> textilformgivning & design<br />
<strong>magasinet</strong> bornholm | 99
100 | <strong>magasinet</strong> bornholm<br />
Ferie på Bornholm A - Z<br />
Feriehuse og lejligheder, hoteller og pensionater.<br />
Færdigpakkede ferier inkl. færge- og brobilletter.<br />
Bestil det store feriekatalog for Bornholm.<br />
BORNHOLMTOURS<br />
Telefon: 5649 3200 · info@bornholmtours.com · www.bornholmtours.com