Polarfronten 2004
Polarfronten 2004
Polarfronten 2004
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
etning<br />
Mistanken består<br />
Professor Øystein Wiig, Zoologisk Museum<br />
i Oslo, der er med i den norske isbjørneundersøgelse,<br />
er enig i, at Christian Sonnes<br />
konklusion kan være rigtig, da flere<br />
af de isbjørnehunner, som er blevet observeret<br />
på Svalbard, har været i brunst<br />
og har haft en betændt klitoris.<br />
- Men det gælder ikke alle, tilføjer Øystein<br />
Wiig. Vi har set fænomenet med en<br />
forstørret klitoris hos alle aldersgrupper<br />
helt ned til tremåneders alderen. De mest<br />
specielle var to hununger med en urinåbning<br />
næsten i enden af en ’penis’.<br />
De to unger blev beskrevet i en artikel i<br />
1998, hvor også indgik to voksne hunbjørne<br />
med forstørret klitoris. Ud fra en viden<br />
om, at miljøgifte som PCB kan forstyrre<br />
hormonbalancen hos dyr og mennesker,<br />
pegede de norske forskere i artiklen på,<br />
at forureningen kunne være en mulig årsag<br />
til abnormiteterne i kønsorganerne.<br />
- Vi understregede imidlertid, at der<br />
også kunne være andre mere ’naturlige’<br />
årsager, pointerer Wiig. For eksempel<br />
kunne det være mandlige hormoner fra<br />
en kræftsvulst hos moderen, der var blevet<br />
overført til fostrene og havde forstyrret<br />
udviklingen af deres kønsorganer, ligesom<br />
genetiske faktorer kunne spille ind.<br />
De norske forskere har ikke undersøgt<br />
de pågældende bjørne nærmere, men<br />
har senere i forbindelse med mærkning<br />
af isbjørnehunner på Svalbard fundet eksempler<br />
på forstyrrelser i kønsorganerne<br />
hos omkring 1,5% af de mærkede dyr.<br />
Mistanken til den østgrønlandske hunbjørn<br />
er fjernet og har givet vigtig viden<br />
til fremtidens undersøgelser. Men dermed<br />
er alarmen om, at miljøgiftene kan påvirke<br />
isbjørnenes kønsudvikling, ikke afblæst.<br />
Poul-Erik Philbert<br />
Kontakt: Christian Sonne, DMU, tlf. 46 30 19 54,<br />
chs@dmu.dk og Øystein Wiig, Zoologisk Museum,<br />
Oslo, tlf. +47 22 85 16 88,<br />
oystein.wiig@nhm.uio.no<br />
Foto: Steen Andersen (HuntersMagazine.com)<br />
Østgrønlandske fangere har siden 1999 indsamlet prøver, hver gang de har skudt en isbjørn. Det<br />
har givet materiale til en detaljeret undersøgelse af sammenhængen mellem bjørnenes helbredstilstand<br />
og forekomsten af miljøgifte. Her er Christian Sonne og Maja Kirkegaard fra DMU i<br />
gang med at undersøge et kranium nærmere.<br />
Stor dansk isbjørneundersøgelse<br />
Undersøgelsen af den tvekønnede hunbjørn er et led i DMU’s og Grønlands Naturinstituts isbjørneundersøgelse,<br />
som er enestående i international sammenhæng, fordi forskerne har haft adgang til<br />
indre organer og væv fra døde bjørne. Det har de fået gennem et velfungerende samarbejde med<br />
isbjørnejægerne i Scoresbysund-området, som siden 1999 systematisk har indsamlet prøver, hver<br />
gang de har nedlagt et dyr.<br />
Christian Sonne har derfor analyseret f.eks. lever, nyrer og kranier, og har fundet skader, som<br />
fortrinsvis er aldersrelaterede. De ligner dog meget de skader, som miljøgiftene giver, og det kan<br />
derfor ikke udelukkes, at de har spillet ind. For kraniernes vedkommende var der tegn på en<br />
afkalkning, noget der måske skyldes forureningen.<br />
Forskerne har også undersøgt, hvor store mængder miljøgifte, 92 isbjørne har i kroppen, og<br />
sammenlignet med data fra samme område i 1990. Det generelle billede er, at der har været tale<br />
om et markant fald i koncentrationerne for alle miljøgiftene fra 1990 til 2000, med bl.a. ca. 78% for<br />
PCB og ca. 34% for DDT.<br />
Forskerne ville gerne have haft niveauer fra nogle af de mellemliggende år, så man kunne være<br />
sikker på, at der ikke blot er tale om tilfældige udsving fra år til år. Men umiddelbart ser det ud til,<br />
at truslen fra de gammelkendte miljøgifte er aftagende, hvilket sandsynligvis hænger sammen<br />
med, at mange af stofferne er blevet udfaset i industrien for flere år siden, og at koncentrationerne<br />
i det arktiske miljø langsomt er begyndt at falde.<br />
Til gengæld er det ikke muligt at sige noget om udviklingen i de nye miljøgifte, som f.eks. de<br />
bromerede flammehæmmere og perflurerede syrer, idet disse stoffer først relativt nylig har fundet<br />
vej ind i de arktiske fødekæder.<br />
9