Polarfronten 2004
Polarfronten 2004
Polarfronten 2004
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Fotos: Finn Surlyk<br />
Surlyks hypotese før sommerens feltarbejde var, at<br />
når stort set hele den højere planteverden uddør, så<br />
får man et afsvedet, steppeagtigt landskab med bregner<br />
og nogle få andre hårdføre planter, og at de radikale<br />
ændringer i forvitring, erosion og afstrømning i<br />
landskabet må afspejle sig i store ændringer i lagenes<br />
udvikling, f.eks. i form af mere sand og grus, mindre<br />
ler, flere flodaflejringer og færre søaflejringer. Hans<br />
store håb var derfor at finde nogle lokaliteter, hvor<br />
grænsen mellem lag fra Trias og Jura kunne fastlægges<br />
præcist, således at denne hypotese for alvor kunne<br />
efterprøves.<br />
Og det fandt han, selvom han skulle helt frem til<br />
den sidste dag, før det skete. Surlyk var sammen med<br />
en anden ekspeditionsdeltager taget til en fjeldside,<br />
hvor flere af ekspeditionsdeltagerne havde arbejdet<br />
allerede i 2002, blot ikke Finn Surlyk, som var blevet<br />
løftet ud af området efter en ulykke, hvor han havde<br />
beskadiget sin ene hånd. Der var enighed om, at det<br />
var et yderst interessant område, men ingen havde<br />
set lige det, som sedimentologen Surlyks trænede øje<br />
fangede:<br />
- Vi bevægede os på en stejl og høj fjeldside, som<br />
nederst bestod af aflejringer fra Trias, og så lige pludselig<br />
ser jeg et tyndt, mørkt lag og – bang! – derefter<br />
vælter det ind med sand. Her stod jeg direkte over for<br />
overgangen fra Triastiden med dens aflejringer fra et<br />
sø- og sumplandskab med en rig vegetation til en periode<br />
præget af aflejringer fra et goldt, afbrændt steppeagtigt<br />
landskab med meget få overlevende planter,<br />
forklarer Finn Surlyk med begejstring i stemmen.<br />
- Med dette fund har vi fået en totalhistorie, der<br />
fortæller, hvordan landskabet ændrede sig fra små,<br />
slyngede, langsomme floder, småsøer og sumpe til i<br />
virkeligheden at blive den type floder, vi finder i Arktis<br />
i dag: brede, flettede, grusede floder, som ikke slynger<br />
sig.<br />
Da tusmørket sænkede sig<br />
Først de senere år er forskerne nået frem til at give et<br />
bud på, hvad der egentlig skete for omkring 200 millioner<br />
år siden.<br />
Det mest sandsynlige er, at Jorden blev rystet af en<br />
af de største vulkanske episoder nogensinde. Den varede<br />
i geologisk målestok relativ kort tid – omkring 1<br />
million år – men var meget voldsom, og vi må forestille<br />
os, at der i den periode er blevet slynget enorme<br />
mængder af vulkanske gasser op i atmosfæren, og at<br />
tusmørket sænkede sig over Jorden og skabte en voldsom<br />
drivhuseffekt.<br />
Teorien er først blevet formuleret de senere år, fordi<br />
det har været svært at bestemme det oprindelige<br />
vulkanske område. Kontinentaldriften har nemlig vredet<br />
landmasserne fra hinanden, så området i dag ligger<br />
spredt ud for Nordamerikas sydøstkyst og Grønland,<br />
i Spanien, i Nordvestafrika og omkring Venezuela.<br />
Jameson Land-geologernes undersøgelser bekræfter<br />
teorien. En af ekspeditionsdeltagerne, Stephen<br />
Hesselbo fra Oxford University, har set på isotopændringer,<br />
og hans kulstof 13-analyse viser, at der er<br />
sket en voldsom stigning i drivhusgasser i atmosfæren<br />
ved overgangen mellem Trias og Jura.<br />
I samme retning peger en undersøgelse af spalteåbningerne<br />
i de meget velbevarede, forstenede blade,<br />
som en anden deltager, Jenny McElwain, har gennemført.<br />
Spalteåbningerne fungerer som planternes åndedrætsorganer,<br />
og deres tæthed og størrelse giver derfor<br />
et indtryk af optagelsen af kuldioxid. McElwains<br />
konklusion er, at der er sket en firedobling af kuldioxidindholdet<br />
i atmosfæren, og det betyder,<br />
at der på Trias-Jura grænsen har været<br />
tale om en pludselig, enorm drivhuseffekt,<br />
som den der kan opstå i<br />
forbindelse med voldsom<br />
vulkanisme.<br />
Poul-Erik Philbert<br />
Kontakt: Finn Surlyk,<br />
Geologisk Institut, KU,<br />
tlf. 35 32 24 53, finns@geol.ku.dk<br />
Spor efter en af Jordens<br />
store katastrofer. Steve<br />
Hesselbo fra Oxford University<br />
indsamler prøver i<br />
et tyndt sort skiferlag, der<br />
indeholder plantefossiler<br />
fra overgangen mellem<br />
Trias og Juraperioderne<br />
for 200 millioner år siden.<br />
Det tykke gule sandlag<br />
over skiferen stammer fra<br />
den kraftige erosion, som<br />
opstod efter, at Trias-floraen<br />
var næsten uddød.<br />
7