Polarfronten 2002 – 4
Polarfronten 2002 – 4
Polarfronten 2002 – 4
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
LØSSALGSPRIS 25 kr.<br />
UDGIVET AF DANSK POLARCENTER • NR. 4/DECEMBER <strong>2002</strong><br />
Polar fronten<br />
Voldsomme klimaændringer på vej<br />
i Nordøstgrønland. Læs s. 12<br />
Klimaet styrer dyrebestandene. Læs s. 4<br />
Polarsolens mørke gerninger. Læs s. 8
Dansk Polarcenter er en institution<br />
under Ministeriet for<br />
Videnskab, Teknologi og Udvikling<br />
og har til opgave at<br />
støtte og koordinere dansk<br />
polarforskning.<br />
<strong>Polarfronten</strong> udgives af:<br />
Dansk Polarcenter<br />
Strandgade 100H<br />
1401 København K<br />
Tlf.: 32 88 01 00<br />
Fax: 32 88 01 01<br />
E-mail: polarfronten@dpc.dk<br />
Internet: www.dpc.dk<br />
Udkommer 4 gange årligt<br />
Oplag: 6200<br />
Deadline for bidrag<br />
til næste nummer:<br />
17. februar 2003.<br />
Abonnement er gratis og tegnes<br />
gennem Dansk Polarcenter.<br />
Redaktionen:<br />
Hanne Petersen<br />
ansvarshavende redaktør<br />
Poul-Erik Philbert,<br />
redaktør, DJ<br />
Kirsten Caning<br />
Jens Jørgen Kjærgaard, DJ<br />
Irene Seiten, layout, DJ<br />
Henning Thing<br />
Henrik Elling<br />
Produktion og tryk:<br />
Datagraf Auning AS<br />
Forsidefoto:<br />
Søren Rysgaard:<br />
Færdsel på havisen<br />
Artikler i <strong>Polarfronten</strong> giver<br />
ikke nødvendigvis udtryk for<br />
Dansk Polarcenters holdning.<br />
Eftertryk er tilladt i uddrag<br />
med kildeangivelse.<br />
Indhold<br />
Selvstændighed a la carte<br />
Selvstændighedsspørgsmålet var det dominerende<br />
i valgkampen og har også fået en<br />
fremtrædende plads i Siumuts og IA’s koalitionsaftale.<br />
. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 3<br />
Klimaet styrer dyrebestandene<br />
For første gang er det lykkedes at dokumentere,<br />
at dyrebestandene følger klimaets<br />
svingninger . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 4<br />
En gul skygge over Vinlandskortet<br />
Britiske forskere sår ny tvivl om Vinlandskortet,<br />
et af beviserne på, at nordboerne<br />
var de første i Amerika . . . . . . . . . . . . . . 6<br />
Et fjeldskred målt og vejet<br />
Geologerne har nu et bud på, hvad der<br />
skete under det kolossale fjeldskred i<br />
Disko-området i 2000 . . . . . . . . . . . . . . . . 7<br />
Polarsolens mørke gerninger<br />
Polarsolens ankomst efter vinterens mørke<br />
betyder nyt liv, men frigør samtidig<br />
miljøgifte i naturen . . . . . . . . . . . . . . . . . 8<br />
Uegnet for bønder<br />
Kulde og is, højvande og sandflugt gjorde<br />
livet surt for nordboerne, som opgav de<br />
grønlandske bygder engang i midten af<br />
1400-tallet . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 10<br />
Voldsomme klimaændringer på vej i<br />
Nordøstgrønland<br />
Hvis modelberegninger holder stik, vil<br />
temperaturerne i Nordøstgrønland stige<br />
med 8° i løbet af de næste 100 år . . . . . . 12<br />
Vindere og tabere i klimalotteriet<br />
Kraftigt stigende temperaturer i Nordøstgrønland<br />
vil påvirke dyrelivet meget forskelligt<br />
. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . .14<br />
Kommentar<br />
Videnskabelig kortlægning af klimaændringer<br />
i Arktis . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 15<br />
Ånder, spøgelser og hekseri i Grønland<br />
14 ældre grønlændere fortæller underfundigt<br />
om før og nu i ny, storslået<br />
grønlandsfilm . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 24
Selvstændighed a la carte<br />
Det grønlandske valg skabte ikke<br />
de store forskydninger mellem de<br />
tre gamle partier, men gav et ka-<br />
nonvalg til det nye parti Demo-<br />
kraterne.Selvstændighedsspørgs- målet var det dominerende i valg-<br />
kampen og har også fået en frem-<br />
trædende plads i Siumuts og IA’s<br />
koalitionsaftale.<br />
Af Poul-Erik Philbert<br />
Kravet om selvstændighed var helt fremme<br />
i den grønlandske valgkamp. Venstrefløjspartiet<br />
Inuit Ataqatigiit (IA), som<br />
går ind for løsrivelse fra Danmark, har<br />
krævet en folkeafstemning om Grønlands<br />
fremtid senest i 2005. Og Siumut,<br />
som har været det bærende regeringsparti<br />
hovedparten af perioden siden Hjemmestyret<br />
blev indført i 1979, har skærpet<br />
tonen, og vil oprette et særligt landsstyreområde<br />
(ministerium) for selvstyre.<br />
Selvstændighed en dag<br />
Da valgresultatet var gjort op natten mellem<br />
den 3. og 4. december havde de to<br />
partier samlet bevaret status quo bortset<br />
fra et mandat, som gik fra Siumut til IA.<br />
Valgets store vinder med fem medlemmer<br />
blev det nye parti Demokraterne,<br />
som ikke prioriterer selvstændighed,<br />
men vil have øget selvstyre inden for<br />
rigsfællesskabet.<br />
Det kan synes paradoksalt, men afspejler<br />
mest af alt, at den grønlandske<br />
befolknings holdning til selvstændighed<br />
er meget modsætningsfuldt. En opinionsmåling,<br />
som blev gennemført af HSanalyse<br />
i samarbejde med avisen Sermitsiaq<br />
viser, at der er et udbredt ønske om<br />
selvstændighed i den grønlandske befolkning.<br />
74% går ind for fuld politisk<br />
selvstændighed, mens 18% stiller sig tilfreds<br />
med øgede beføjelser inden for<br />
Hjemmestyrets rammer. Men meget ta-<br />
ler for, at befolkningen ser selvstændigheden<br />
som et langsigtet projekt, for<br />
spørger man om de økonomiske betingelser,<br />
er kun 6% interesseret i en ubetinget<br />
løsrivelse, mens ikke mindre end<br />
61% kun vil have fuld politisk selvstændighed,<br />
hvis det ikke betyder nogen<br />
økonomisk forringelse.<br />
Henrik Skydsbjerg fra HS-Analyse<br />
sammenfatter i avisen Sermitsiaq befolkningens<br />
budskab til politikerne på følgende<br />
måde:<br />
- Vi ønsker selvstændighed på basis af<br />
en sund økonomi. Se at komme i gang<br />
med at indrette samfundet og dets institutioner<br />
således, at begge ønsker kan opfyldes.<br />
Siumut og IA sammen igen<br />
Regeringsforhandlingerne efter valget er<br />
endt med en landsstyrekoalition mellem<br />
Siumut og IA, som også delte landsstyreansvaret<br />
i den forrige valgperiode, indtil<br />
IA for lidt over et år siden trådte ud.<br />
Det skete bl.a. på grund af utilfredshed<br />
med den interne splittelse i Siumut,<br />
hvor Jonathan Motzfeldt-fløjen, som<br />
står for en satsning med fire vækstcentre<br />
og en liberalisering af økonomien, stod<br />
over for Hans Enoksen-fløjen, som går<br />
ind for at styrke bygderne, intensivere<br />
kampen for selvstændighed og opprioritere<br />
det grønlandske sprog. Siden har<br />
Hans Enoksen erobret formandsposten i<br />
11<br />
10<br />
1999 <strong>2002</strong><br />
7<br />
8<br />
8<br />
7<br />
5 5<br />
Siumut IA Atassut Demokraterne Kandidatforb.<br />
partiet, og valget slog hans førerposition<br />
endeligt fast, eftersom han fik 2807 personlige<br />
stemmer mod Jonathan Motzfeldts<br />
709.<br />
Det nye landsstyre med fire medlemmer<br />
fra Siumut og tre fra IA får Hans<br />
Enoksen som landsstyreformand og IAlederen<br />
Josef Motzfeldt som landsstyremedlem<br />
for økonomi.<br />
Koalitionsaftalen lægger vægt på at<br />
starte processen hen imod selvstyre omgående<br />
og peger konkret på oprettelsen<br />
af et landsstyreområde for selvstyre og<br />
afholdelse af en vejledende folkeafstemning.<br />
På det udenrigspolitiske område vil<br />
Landsstyret arbejde for øget indflydelse<br />
og for at sikre Grønlands interesser ved<br />
en ændring af forsvarsaftalen af 1951.<br />
Man vil styrke udviklingen i bygderne<br />
og yderdistrikterne, men har i øvrigt ikke<br />
afgørende, økonomiske strukturændringer<br />
på programmet.<br />
Det afgørende politiske spørgsmål for<br />
det nye landsstyre bliver så, om man<br />
med den skitserede politik vil kunne skabe<br />
den økonomiske fremgang og uafhængighed<br />
af det danske bloktilskud, som<br />
befolkningen kræver for at stemme for<br />
selvstændighed i fremtiden.<br />
Af interesse for forskningsområdet er<br />
det, at det er besluttet at gennemføre<br />
Universitetsparken i Nuuk. Det nye landsstyremedlem<br />
for uddannelse og forskning<br />
bliver Ruth Heilmann fra Siumut.<br />
1<br />
3 • <strong>Polarfronten</strong> 4 / 02
Klimaet styrer dyrebestandene<br />
For første gang er det lykkedes at<br />
påvise, at dyrebestandene følger kli-<br />
maets svingninger. Nøglen til bevi-<br />
set fandt en dansk forsker og hans<br />
amerikanske kollega i Grønland.<br />
Af Poul-Erik Philbert<br />
Blandt biologer har det været et hedt diskussionsemne,<br />
hvor meget dyrebestandenes<br />
svingninger er bestemt af de store klimasystemer.<br />
Der har de seneste årtier været<br />
enighed om, at både biologiske forhold<br />
og de mere overordnede, klimatiske<br />
forhold spiller ind. Men ingen har kunnet<br />
præsentere en ordentlig dokumentation.<br />
Den er nu kommet fra en dansk biolog.<br />
Sammen med sin amerikanske kollega<br />
har han nået spalterne i det meget aner-<br />
Foto: Henning Thing /Polar Photos<br />
4 • <strong>Polarfronten</strong> 4 / 02<br />
kendte forskningstidsskrift Nature med<br />
en artikel, som fører et opsigtsvækkende,<br />
videnskabeligt bevis for, at klimaet har en<br />
afgørende og selvstændig effekt på dyrebestande,<br />
og at det kan synkronisere udviklingen<br />
i dyretallet over store afstande.<br />
Klimaet på banen<br />
Mads C. Forchhammer fra Zoologisk Institut<br />
på Københavns Universitet og Eric<br />
Post fra Pennsylvania State University<br />
fik færten af klimaforbindelsen, mens de<br />
arbejdede sammen på Oslo Universitet.<br />
De sammenlignede data for forskellige<br />
bestande af kronhjorte og kunne se, at<br />
der var et fælles mønster i bestandenes<br />
udvikling. Længere nede ad gangen på<br />
instituttet sad en fransk kollega, som var<br />
i gang med havbiologiske studier i Nordatlanten.<br />
Han gennemgik datarækkerne<br />
og udbrød: But of course, it’s the NAO!<br />
NAO er en af de mange forkortelser,<br />
som svirrer gennem luften, når forskere<br />
taler sammen om klima, og den dækker<br />
over det mere tungevridende begreb:<br />
’den nordatlantiske oscillation’.<br />
Der er tale om et klimasystem, som<br />
påvirker regionale vejrforhold på den<br />
nordlige halvkugle på tværs af Canada,<br />
Grønland, Europa og Rusland, en slags<br />
nordlig pendant til den bedre kendte El<br />
Nino (se boks).<br />
- Vi var meget i tvivl i starten, fortæller<br />
Mads Forchhammer, for som gode<br />
zoologer er vi opdraget til kun at se på<br />
effekter i meget velafgrænsede områder.<br />
Men vi blev fanget af ideen om at finde<br />
Antallet af moskusokser i Østgrønland og rensdyr i Vestgrønland er synkroniseret af den nordlige halvkugles<br />
største klimasystem NAO’en. Mads Forchhammer fra Zoologisk Institut på KU har sammen med sin amerikanske<br />
kollega som de første dokumenteret denne sammenhæng videnskabeligt.<br />
den store sammenhæng mellem det globale<br />
klimasystem og udviklingen i dyrebestandene.<br />
Adskilt af 1000 kilometer<br />
Tidligere forsøg på at vise, at klimaet er<br />
med til at synkronisere udviklingen af<br />
forskellige dyrebestande, er ofte strandet<br />
på, at biologiske forhold som f.eks. vandringer<br />
mellem bestandene, konkurrence<br />
om samme føde eller trussel fra de samme<br />
rovdyr har forplumret billedet. Det<br />
har ikke været til at se, om det var biologiske<br />
eller klimatiske forhold, som skabte<br />
ensartetheden.<br />
For at undgå den fælde valgte Forchhammer<br />
og Post at sammenligne rensdyrbestandene<br />
i Vestgrønland og moskusoksebestandene<br />
i Nordøstgrønland.<br />
Og her ligger en afgørende pointe.<br />
- Ved at sammenligne rensdyr i Vestgrønland<br />
og moskusokser i Østgrønland<br />
fik vi neutraliseret disse forstyrrelser,<br />
forklarer Mads Forchhammer. Der er tale<br />
om bestande, som er effektivt adskilt<br />
af 1000 kilometer indlandsis. Der er ingen<br />
biologisk kontakt overhovedet.<br />
Så da de tilgængelige data var blevet<br />
bearbejdet og analyseret, og der tegnede<br />
sig en nydelig sammenhæng mellem den<br />
nordatlantiske oscillation og bestandenes<br />
udvikling, vidste Mads Forchhammer og<br />
Eric Post, at de stod med den første, videnskabelige<br />
dokumentation af, at et regionalt<br />
klimasystem synkroniserer dyretallet<br />
over meget store afstande.<br />
Man kan se, at selvom der er mere<br />
end 1000 kilometer mellem rensdyrene<br />
og moskusokserne, så har antallet af dyr<br />
de to steder udviklet sig i overensstem-<br />
Foto: Magnus Elander
melse med klimasystemets svingninger.<br />
Derfor må det være styret og synkroniseret<br />
af den nordatlantiske oscillation.<br />
Faktisk viste det sig, at en moskusoksebestand<br />
i Nordøstgrønland svingede<br />
mere ens med en rensdyrbestand i Vestgrønland<br />
end med en anden moskusoksebestand<br />
i Nordøstgrønland. Man kunne<br />
have forventet, at moskusoksebestandene<br />
lignede hinanden mere, men det er<br />
ikke tilfældet, for klimasystemet påvirker<br />
moskusbestandene op langs Østgrønlands<br />
kyst meget forskelligt.<br />
De to forskere har fået så fast grund<br />
under fødderne, at de har turdet sætte<br />
tørre tal på, hvor stor en del af bestandenes<br />
udsving, der skyldes klimaet. For moskusokserne<br />
er det op til 24%, og for rensdyrene<br />
er det op til 16%, lyder deres bud.<br />
Tak til Sirius<br />
Mads Forchhammer og Eric Post kunne<br />
kun sammenligne rensdyr- og moskusoksebestandene,<br />
fordi de havde de nødvendige<br />
data. For rensdyrene ligger der<br />
jagtstatistikker helt tilbage fra begyndelsen<br />
af 1900-tallet. Men mere overraskende<br />
er det, at der også er brugbare optællinger<br />
for det øde Nordøstgrønland.<br />
For helt mennesketomt er Grønlands<br />
nordøstkyst ikke. Hver vinter gennemfører<br />
Sirius-patruljen sine lange ture med<br />
hundeslæde, og de har siden 1960 systematisk<br />
registreret alt, hvad de ser af dyreliv.<br />
Alle observationerne bliver indtegnet<br />
på et kort, og de seneste ti år er patruljens<br />
data gået direkte videre til forskningsinstitutionerne,<br />
hvor de år for år<br />
bliver lagret i en database.<br />
- Vi har ofte fortalt dem, hvor godt deres<br />
materiale er, siger Mads Forchhammer,<br />
og vi havde simpelthen ikke kunnet gennemføre<br />
dette projekt, hvis vi ikke havde<br />
haft Sirius’ data. Så de vil selvfølgelig få<br />
nogle eksemplarer af Nature-artiklen. En<br />
ringe tak for deres store indsats.<br />
En foregangsmand<br />
Det er ikke første gang, at en dansk forsker<br />
tager livtag med spørgsmålet om<br />
forholdet mellem klima og dyrebestande.<br />
Den kontroversielle zoolog Christian Vi-<br />
be tumlede fra 1950’erne og fremefter<br />
med at bevise, at de større klimasystemer<br />
påvirker dyrearterne. Han interesserede<br />
sig især for havisens betydning<br />
og sammenlignede svingningerne i ismængden<br />
over tid med svingninger i<br />
dyrebestandenes størrelse.<br />
- Vibe fandt en næsten for klar sammenhæng,<br />
som ikke overbeviste det videnskabelige<br />
samfund. Hans statistiske<br />
metode var for dårlig, men grundlæg-<br />
Klimaet bestemmer op til 24% af svingningerne i<br />
antallet af moskusokser i Nordøstgrønland.<br />
gende var hans tanker 40 år forud for<br />
sin tid, slutter Mads Forchhammer.<br />
Han mødte Christian Vibe en enkelt<br />
gang, kort før foregangsmandens død i<br />
1998.<br />
Kontakt: Mads C. Forchhammer,<br />
Zoologisk Institut, KU, tlf. 35 32 12 55,<br />
mcforchhammer@zi.ku.dk<br />
NAO <strong>–</strong> Den nordatlantiske oscillation<br />
Klimaforskerne forklarer den nordatlantiske oscillation med udgangspunkt i trykforskelle<br />
mellem det subtropiske højtryk over Azorerne og lavtrykkene over Island, som<br />
har været registreret siden midten af 1800-tallet.<br />
Gennem de seneste 20-25 år har vi i vinterhalvåret overvejende oplevet en fase<br />
med meget markante højtryk over Azorerne og dybe lavtryk over Island, og det har<br />
presset fronterne nordpå og givet en stærk, nordlig luftstrøm. Resultatet har for<br />
Danmarks vedkommende været en vejrtype, vi kun kender<br />
alt for godt, med milde og fugtige vintre og flere<br />
voldsomme storme.<br />
For Grønland har disse trykforhold givet plads<br />
til, at der strømmer kold, tør luft fra polområdet<br />
ned over Vestgrønland og Nordøstcanada.<br />
Det er forklaringen på, at middeltemperaturerne<br />
i Vestgrønland de seneste 20-25 år er faldet<br />
med op til 1º. I Østgrønland - beskyttet<br />
mod vestkystens polarvinde af Indlandsisen - er<br />
klimaet derimod præget af de mange nordgående,<br />
fugtige og tempererede luftstrømme, og målinger<br />
ved Tasiilaq og Danmarkshavn viser svagt stigende<br />
middeltemperatur siden midten af 1970’erne.<br />
Grafik: Mads Forchhammer<br />
Foto: Poul-Erik Philbert<br />
5 • <strong>Polarfronten</strong> 4 / 02
En gul skygge over Vinlandskortet<br />
Britiske forskere sår ny tvivl om<br />
ægtheden af Vinlandskortet, som<br />
er et af beviserne på, at nordbo-<br />
erne nåede Amerika før Christof-<br />
fer Columbus.<br />
Af Poul-Erik Philbert<br />
Det omstridte Vinlandskort, som påstås<br />
at stamme fra 1400-tallet, er atter kommet<br />
i modvind. Kortet dukkede op i 1957<br />
og viser Europa, Nordafrika, Grønland og<br />
<strong>–</strong> mest bemærkelsesværdigt <strong>–</strong> et lille område<br />
vest for Grønland, som angiveligt<br />
er nordboernes Vinland. Det blev købt af<br />
finansmanden Paul Mellon for $ 300.000<br />
og senere doneret til Yale University.<br />
Striden blusset op<br />
Gennem alle årene har forskerne krydset<br />
klinger over kortet og leveret bidrag og<br />
undersøgelser, som har talt for eller imod<br />
dets ægthed. Langt de fleste mener, at<br />
der er tale om en forfalskning, og tvivlerne<br />
har nu fået styrket deres mistro af<br />
en ny, britisk undersøgelse.<br />
Kemikerne Robin Clark og Katherine<br />
Brown fra University College London har<br />
med laserlysteknik analyseret blækkets<br />
sammensætning og fundet ud af, at kortets<br />
streger ser ud til at bestå af to komponenter:<br />
en sort hovedstreg af kul og en<br />
gullig kant, der indeholder stoffet anatas.<br />
Robin Clark mener ifølge tidsskriftet<br />
Nature, at den gule skygge er lagt på for<br />
at få det til at ligne et gammelt kort. Sorte<br />
streger med gullige kanter er nemlig<br />
karakteristisk for gamle dokumenter,<br />
fordi jernsulfatet i blækket gulner med<br />
årene. Imidlertid viser de kemiske analyser,<br />
at blækket på Vinlandskortet slet<br />
ikke indeholder jern.<br />
Clark siger videre, at der ikke burde<br />
være anatas på et kort fra 1400-tallet,<br />
eftersom stoffet først er blevet brugt i<br />
6 • <strong>Polarfronten</strong> 4 / 02<br />
blæk fra omkring 1920, hvilket tidligere<br />
undersøgelser også har påpeget.<br />
Forskere, som forsvarer Vinlandskortet,<br />
har kritiseret metoden bag den engelske<br />
undersøgelse og mener desuden, at det<br />
er usandsynligt, at en forfalsker har lagt<br />
en gul skygge bag kortets streger.<br />
Samtidig har en kulstof14-datering<br />
bekræftet, at pergamentet stammer fra<br />
mellem 1423 og 1445. Det svarer helt til<br />
forsvarernes opfattelse af, hvornår kortet<br />
er tegnet.<br />
Det siger intet om korttegningens alder,<br />
svarer skeptikerne. Kun at der er tale<br />
om en professionel forfalskning, hvor<br />
der er valgt et pergament, som skal styrke<br />
kortets autencitet.<br />
Nordboerne kom først<br />
Hvis striden om Vinlandskortet skal afgøres<br />
definitivt, kan en kulstofdatering<br />
af blækket være nøglen. Desværre bliver<br />
det ikke i den nærmeste fremtid, for de<br />
nuværende dateringsteknikker kræver<br />
betydeligt mere materiale, end blækket<br />
på kortet giver.<br />
Men skulle debatten - som flere forskere<br />
mener - aldrig blive lukket endegyldigt,<br />
ændrer det ikke længere på den<br />
kendsgerning, at nordboerne nåede Amerika<br />
før Columbus.<br />
Da kortet dukkede op i 1957, indeholdt<br />
det for alvor historisk sprængstof.<br />
En inskription på kortet: ’Øen Vinland<br />
opdaget af Bjarni og Leif i fællesskab’,<br />
underbyggede teorien om, at Leif den<br />
lykkelige havde fundet Amerika omkring<br />
år 1000 <strong>–</strong> 500 år før Columbus. Og<br />
hvis kortet var tegnet i 1400-tallet, havde<br />
Columbus måske oven i købet kendt det.<br />
Nu ved vi fra arkæologiske udgravninger<br />
på L’anse aux Meadows på New<br />
Foundlands nordspids, at nordboerne nåede<br />
frem til Amerika lige efter årtusindskiftet,<br />
så kortet er ikke længere en afgørende<br />
kilde.<br />
Så Vinlandskortet har stadig kulturhistorisk<br />
værdi, men det er nok et spørgsmål,<br />
om det på lidt længere sigt holder<br />
sin mere jordbundne værdi, som menes<br />
at ligge omkring 200 millioner kr.<br />
Vinlandskortet stammer fra mellem 1423 og 1445,<br />
siger tilhængerne. Det er et falsum, siger skeptikerne.<br />
Vinland og Grønland ses i øverste, venstre hjørne.
Et fjeldskred målt og vejet<br />
Geologerne har nu et bud på, hvad der skete under det kolossale fjeldskred i Disko-områ-<br />
det i 2000. De vurderer den efterfølgende flodbølge til at være en af de større i moderne tid.<br />
Af Jane Tolstrup<br />
Alt var kaos, da et fjeldskred ved Paatuut<br />
på Nuussuaq-halvøen den 21. november<br />
2000 forårsagede en enorm flodbølge i<br />
Saqqaq længere mod syd. I tre kvarter<br />
væltede høje bølger ind over de lavest<br />
liggende dele af bygden og vaskede kysterne<br />
rene for sne i op til 50 meters højde.<br />
Mens huse blev skyllet bort og en<br />
stor kran væltede i havet i den nedlagte<br />
mineby Qullissat på nordsiden af Diskoøen,<br />
begrænsede skaderne i Saqqaq sig<br />
til at omfatte sønderrevne joller og speedbåde,<br />
som blev kastet op på land under<br />
flodbølgens hærgen. Ingen mennesker<br />
eller hunde kom dog alvorligt til skade.<br />
De 90 millioner kubikmeter klippe og<br />
sten, som forskerne anslog var styrtet i<br />
havet med op til 200 km i timen, resulterede<br />
i en rystelse, der blev målt til 2,3<br />
på Richterskalaen.<br />
Kiler i klipperne<br />
I de to år, der er gået, siden naturkatastrofen<br />
indtraf, har geologer fra Danmarks<br />
og Grønlands Geologiske Undersøgelse<br />
(GEUS) beskæftiget sig med at<br />
finde årsagen til fjeldskreddet. Selvom<br />
fjeldskred ikke er et ualmindeligt fænomen<br />
i Grønland, er et så voldsomt skred,<br />
Foto: Asger Ken Pedersen<br />
som det, der fandt sted i november 2000,<br />
sjældent set.<br />
Grundfjeldets gnejser og granitter sikrer<br />
normalt stabilitet, men lige netop området<br />
fra Disko over Nuusuaq til Svartenhuk<br />
er præget af fjelde, der består af<br />
forholdsvis bløde sand- og lerbjergarter<br />
med tunge, massive lag af den vulkanske<br />
bjergart basalt ovenpå. Denne kombination<br />
af tunge bjergarter oven på bløde<br />
bjergarter giver en ustabilitet, der yderligere<br />
forværres, når der opstår sprækker<br />
i jorden. Ifølge geologer er det netop sådanne<br />
sprækker, der i kombination med<br />
vejret kan siges at have udløst det voldsomme<br />
stenskred ved Paatuut.<br />
Et par dage inden skreddet havde det<br />
været tøvejr, og smeltevandet fra sneen<br />
var løbet ned i revner i fjeldet. Da det<br />
senere igen blev frostvejr, kom vandet i<br />
kontakt med permafrosten og frøs til is.<br />
Isen har virket som kiler, der blev sat<br />
ned i klippens revner, og dette har været<br />
nok til at løsne stenmasserne og sætte<br />
gang i skreddet.<br />
Foto: Lotte Melchior Larsen<br />
Værkstedsbygninger<br />
i Qullissat før<br />
og efter flodbølgen<br />
i 2000.<br />
En flodbølge af format<br />
Selvom fjeldskreddet ved Paatuut var<br />
bemærkelsesværdig, kan det dog ikke<br />
måle sig med den største, kendte lavine,<br />
som er forhistorisk og fandt sted i Iran.<br />
Her mener man, at 20 milliarder kubikmeter<br />
blev sat i bevægelse.<br />
Flodbølgen, der opstod som følge af lavinen,<br />
viste sig til gengæld at høre til de<br />
større i moderne tid. For at finde flodbølger<br />
af tilsvarende størrelse må man vende<br />
sig mod Alaska, der i 1957 og 1964 oplevede<br />
flere flodbølgers hærgen med store<br />
ødelæggelser til følge. Til sammenligning<br />
slap bygderne i Disko-området nådigt<br />
fra vandets hærgen, hvilket især skyldes,<br />
at de ligger placeret bag vige, der splittede<br />
bølgen op i mange mindre bølger.<br />
Flodbølger ses ofte i forbindelse med<br />
hurtige stenskred, der pludselig forskubber<br />
vandmasserne i havet. Den enorme<br />
bølge dannes ved, at havbunden bevæger<br />
sig. Herved skabes en bule på vandoverfladen,<br />
der i kraft af forstyrrelserne breder<br />
sig hastigt i alle retninger. Når flodbølgen<br />
nærmer sig kysten, hvor vanddybden<br />
er forholdsvis lav, ophobes vandet<br />
til en meget høj bølge, som skyller<br />
ind over land og skaber kaotiske tilstande.<br />
Generelt kan flodbølger brede sig<br />
langt og med en hastighed på flere hundreder<br />
kilometer i timen.<br />
Naturkatastrofen har sået bekymring<br />
blandt indbyggerne i området for, at<br />
noget lignende skal ske i fremtiden.<br />
GEUS vurderer dog, at risikoen for et<br />
snarligt, nyt stenskred med en flodbølge<br />
er minimal. Selvom vurderingen er<br />
behæftet med stor usikkerhed, er det<br />
geologernes bud, at de store, farlige<br />
skred i gennemsnit sker et par gange<br />
hvert årtusinde.<br />
Kontakt: Trine Dahl-Jensen,<br />
tlf. 38142519, tdj@geus.dk<br />
7 • <strong>Polarfronten</strong> 4 / 02
Polarsolens mørke gerninger<br />
Når polarsolen viser sig første gang og gennembryder vinterens langstrakte tusmørke, vækker dens stråler<br />
naturen til nyt liv. Men samtidig sætter lyset gang i en række kemiske processer, som frigør giftige tungme-<br />
taller i miljøet. Hermed har forskerne fundet en vigtig kilde til kviksølvsforureningen i Arktis.<br />
Af Poul-Erik Philbert<br />
Man har i mange år vidst, at tungmetaller<br />
fra især kulforbrændingen i den industrialiserede<br />
verden er blevet ført til<br />
de arktiske egne med vinden. Det har<br />
også længe været kendt, at kviksølv og<br />
de øvrige tungmetaller trænger ind i fødekæden<br />
og forgifter især de øverste led<br />
i kæden: sæler, isbjørne og mennesker.<br />
Men det er først i løbet af de senere år,<br />
at forskerne har fået taget hul på at afdække<br />
mysteriet om, hvordan kviksølvet<br />
finder vej ind i fødekæden.<br />
Et overraskende gennembrud<br />
Gennembruddet fandt sted ved et tilfælde<br />
i 1995 på målestationen i Alert i arktisk<br />
Canada. Den amerikanske videnskabsmand<br />
Bill Schroeder var i færd med<br />
at måle kviksølv i atmosfæren og oplevede<br />
i forårsmånederne, at mængden af<br />
kviksølv og ozon helt uforklarligt pludselig<br />
faldt. Kviksølvet forsvandt øjensynligt<br />
ud af atmosfæren. Overraskelsen var<br />
så stor, at måleinstrumenterne blev sendt<br />
til eftersyn, men de fejlede intet.<br />
Næste års målinger viste samme mønster:<br />
når polarsolen dukkede op, begyndte<br />
koncentrationerne af kviksølv og ozon<br />
Foto: Henrik Skov<br />
8 • <strong>Polarfronten</strong> 4 / 02<br />
i atmosfæren igen at svinge og falde kraftigt,<br />
og det fortsatte frem til, snesmeltningen<br />
satte ind. Det viste sig også, at<br />
faldet dagligt var størst omkring middagstid,<br />
hvor sollyset er stærkest.<br />
Polarsolen som katalysator<br />
Siden er forskerne kommet tættere på at<br />
forstå, hvad det er, der sker, når polarsolen<br />
viser sig. Blandt dem er atmosfærekemikeren<br />
Henrik Skov fra Afdeling for<br />
Atmosfærisk Miljø på Danmarks Miljøundersøgelser,<br />
som står i spidsen for den<br />
danske indsats på området.<br />
- Vi er langtfra kommet helt til bunds<br />
i mysteriet, fortæller Henrik Skov. Det<br />
har været meget overraskende at se, at<br />
kviksølv, som normalt har en levetid på<br />
et-to år, pludselig forsvinder i atmosfæren<br />
i løbet af ti timer. Og i virkeligheden<br />
forsvinder kviksølvet ikke, men fjernes<br />
blot fra atmosfæren og oplagres i sneen i<br />
en anden form.<br />
Fænomenet finder sted ved havet, og<br />
meget tyder foreløbig på at det er stoffet<br />
brom, der udløser de kemiske processer.<br />
Brom findes i havisen og frigøres først,<br />
når sollyset kommer. I atmosfæren går<br />
brom i forbindelse med ozon med det<br />
resultat, at ozonen destrueres, og kviksølvet<br />
går fra en meget langsomt nedbry-<br />
Målinger af kviksølv i atmosfæren viser<br />
markante fald i koncentrationerne i forårsmånederne<br />
frem til det begynder at tø.<br />
Kviksølv, ng/m 3<br />
4.0<br />
3.5<br />
3.0<br />
2.5<br />
2.0<br />
1.5<br />
1.0<br />
0.5<br />
0<br />
J F M A M J J A S O N D<br />
delig form til en såkaldt reaktiv form<br />
med ekstremt kort levetid. Det aflæses af<br />
måleinstrumenterne som et kraftigt fald<br />
af kviksølv i atmosfæren.<br />
En stor del af det nye, reaktive kviksølv<br />
oplagres derpå i sneen og omdannes<br />
samtidig til en biologisk optagelig form.<br />
Det er dokumenteret gennem målinger,<br />
som viser, at den samlede mængde kviksølv<br />
i snedækket stiger voldsomt, fra polarsolen<br />
viser sig, frem til snesmeltningen<br />
sætter ind.<br />
- Når sneen smelter, har den en utrolig<br />
høj koncentration af kviksølv, og det<br />
falder uheldigvis sammen med det tidspunkt,<br />
hvor alle primære organismer<br />
skriger efter næring i havet, siger Henrik<br />
Skov. Vi regner derfor med, at det er<br />
i denne periode, en stor del af det meget<br />
giftige kviksølv trænger ind i havets fødekæde,<br />
og at vi derfor har fundet den<br />
mekanisme, som spreder det giftige stof<br />
i det arktiske.<br />
Store krav til præcision<br />
Der er tale om meget små koncentrationer<br />
af kviksølv, så det stiller uhyre store<br />
krav til præcision af målinger og dermed<br />
til måleudstyret.<br />
Henrik Skov og hans forskergruppe er<br />
meget langt fremme på dette felt og er<br />
Grafik: AMAP
sammen med en gruppe på NOAA, National<br />
Oceanic and Atmospheric Administration<br />
i Tennesee, de eneste, som gennemfører<br />
denne type målinger i Arktis.<br />
Adjunkt Mike Goodsite fra Syddansk<br />
Universitet har stået bag meget af udviklingen<br />
af måleudstyret og har gennemført<br />
målinger på Station Nord i Nordgrønland<br />
og i Barrow i Alaska.<br />
Det ser foreløbig ud til, at det ikke er<br />
alt kviksølv, som bliver overført til sneen,<br />
for de senere års målinger tyder på,<br />
at en del øjensynlig vender tilbage til atmosfæren.<br />
Det har endnu ikke været muligt<br />
at få et nøjagtigt mål for, hvor meget<br />
det drejer sig om, men man anslår, at det<br />
er omkring 1 / 3 .<br />
For øjeblikket er Mike Goodsite i gang<br />
med at udvikle måleapparaturet, så planlagte<br />
målinger i Barrow i 2003 og 2004<br />
vil måske kunne give et mere præcist mål<br />
for hvor meget kviksølv, der oplagres i<br />
sneen og hvor meget, der vender tilbage<br />
til atmosfæren.<br />
En fordobling af kviksølv i miljøet<br />
Ud fra den viden, der i dag findes om<br />
fænomenet, har forskerne på DMU udviklet<br />
en model, som kan beregne hvor<br />
meget kviksølv, der udledes i naturen.<br />
Det er Jesper Christensen, som har udviklet<br />
modellen, der går under betegnelsen<br />
DEHM-modellen.<br />
Beregningerne viser, at den nye teori<br />
om kviksølvoplagring giver dobbelt så<br />
meget kviksølv i miljøet, som man hidtil<br />
har troet. Der udledes årligt 2300 tons<br />
kviksølv på verdensplan pga. menneskelig<br />
aktivitet, og modellen viser, at uden<br />
Solens lys får brom til at stige op fra<br />
havisen og gå i forbindelse med bl.a.<br />
ozon. Det omdanner atmosfærisk kviksølv<br />
til reaktivt kviksølv, som finder vej<br />
ind i fødekæden eller vender tilbage til<br />
atmosfæren.<br />
kviksølv Hg 0<br />
kviksølvoplagringen vil 100 tons finde<br />
ud i det arktiske miljø, mens det drejer<br />
sig om 200 tons, hvis man regner oplagringen<br />
om foråret med.<br />
- En model er dum i den forstand, at<br />
den kun afspejler den viden, vi har, siger<br />
Henrik Skov. Men vi har allerede nu fat<br />
i hovedfænomenerne, og finder vi de<br />
kommende år ud af præcist hvor meget<br />
kviksølv, der bliver tilbage i sneen, er vi<br />
kommet et godt stykke videre.<br />
Et tæt internationalt samarbejde<br />
Både Henrik Skov og Mike Goodsite understreger<br />
igen og igen, at en vigtig forklaring<br />
på gennembruddet i forskningen<br />
i kviksølv har været et tæt internationalt<br />
samarbejde. Der er i dag en 6-7 forskergrupper,<br />
som tæller amerikanske, canadiske,<br />
franske, schweiziske, norske, svenske,<br />
tyske og danske forskere, og det er<br />
herfra, en fuld forståelse af mekanismerne<br />
bag kviksølvsforureningen i Arktis<br />
skal komme.<br />
I Danmark er der indgået et samarbejde<br />
mellem tre projekter. Forskergruppen<br />
på Afdeling for Atmosfærisk Miljø fortsætter<br />
sine analyser af kviksølvoplagringen,<br />
mens to andre grupper vil undersøge,<br />
hvor meget kviksølv, der kommer ind<br />
i fødekæden, og hvordan kviksølvforureningen<br />
har udviklet sig i forskellige dele<br />
af den øvre fødekæde.<br />
Atmosfæreforskningen er blevet finansieret<br />
af Miljøstyrelsens ordning for<br />
Miljøstøtte til Arktis.<br />
Kontakt: Henrik Skov, DMU,<br />
tlf. 43 60 11 62, hsk@dmu.dk<br />
Brom indgår forbindelse med ozon og atmosfærisk kviksølv<br />
kviksølv Hg 0<br />
kviksølv brom<br />
reaktivt kviksølv<br />
brom kviksølv<br />
Grafik: AMAP<br />
Kviksølvsforureningen<br />
fortsætter<br />
Kviksølvforureningen i Arktis bliver fulgt<br />
nøje, fordi kviksølvet trænger ind i fødekæden<br />
og er mistænkt for at udgøre en<br />
helbredsrisiko for bl.a. mennesker. Senest<br />
har en færøsk undersøgelse påvist, at<br />
man kan spore en effekt på børns mentale<br />
udvikling.<br />
Kviksølv er et forholdsvis almindeligt<br />
metal, som findes i klipper, sedimenter og<br />
organisk materiale. Omkring halvdelen af<br />
det udledte kviksølv stammer fra naturen,<br />
den anden halvdel er menneskeskabt.<br />
Den menneskeskabte del var i 1995 på<br />
omkring 2300 tons, og heraf stammer to<br />
tredjedele fra kulafbrænding.<br />
Mere miljøvenlige kraftværker og anvendelse<br />
af alternative brændstoffer har i<br />
Vesteuropa og Nordamerika halveret udledningen<br />
siden begyndelsen af 1980’erne.<br />
Der er imidlertid frygt for, at udledningerne<br />
på verdensplan alligevel er stigende<br />
i disse år. Det skyldes først og fremmest<br />
stærkt voksende udledninger i<br />
Asien, som nu står for halvdelen af Jordens<br />
samlede udledninger. Især Kina bidrager<br />
kraftigt fra landets fremvoksende<br />
industri, kraftværker og kulfyring i husstandene.<br />
25% af den menneskeskabte<br />
udledning af kviksølv menes at stamme<br />
herfra.<br />
Læs mere i Arctic Pollution <strong>2002</strong>, rapport<br />
fra Arctic Monitoring and Assessment Programme,<br />
Oslo <strong>2002</strong>.<br />
9 • <strong>Polarfronten</strong> 4 / 02
Uegnet for bønder<br />
Kulde og is, højvande og sandflugt gjorde livet surt for nordboerne,<br />
som opgav de grønlandske bygder engang i midten af 1400-tallet.<br />
Af Jens J. Kjærgaard, Naja Mikkelsen og Antoon Kuijpers<br />
Vi ved, at nordboerne forsvandt. Men<br />
hvor blev de af? Det er fortsat en gåde.<br />
En del af forklaringen får vi forhåbentlig,<br />
når geologer i de kommende år får<br />
analyseret bundprøver, som i dette efterår<br />
blev hentet i fjordområdet omkring<br />
Nuuk og på det lave vand helt inde ved<br />
Sandnes i Ameralikfjorden.<br />
Endnu en brik<br />
Med andre ord er der sat fokus på det område,<br />
hvor Vesterbygden blev anlagt og<br />
havde gode kår, indtil bygden uddøde -<br />
måske som følge af en klimaforværring,<br />
Da kolonisationen var på sit højeste, levede 3000-<br />
5000 nordboer af landbrug i Grønland. I dag er landbruget<br />
i det store og hele begrænset til fårehold<br />
som f.eks. i Qorlortoq-dalen over for Narsarsuaq.<br />
10 • <strong>Polarfronten</strong> 4 / 02<br />
der satte ind i 1300-tallet. Når ekspeditionens<br />
resultater føjes til de resultater,<br />
som blev hentet ved lignende maringeologiske<br />
undersøgelser i Østerbygden i<br />
Sydgrønland 1998-99, føjes der endnu en<br />
brik til den norrøne historie i Grønland.<br />
Nordboerne forsvandt efter 500 års eksistens<br />
fra landet, men det er endnu ikke<br />
klarlagt, hvorfor og præcis hvornår de<br />
forsvandt. Mange undersøgelser er foretaget<br />
på land, og de maringeologiske undersøgelser<br />
skal supplere disse, bl.a. med<br />
information om isforholdene i fjordene.<br />
Sidste sikre melding fra det norrøne<br />
Grønland kan læses i et islandsk håndskrift,<br />
der lakonisk beretter, at Sigrid<br />
Bjørnsdatter giftede sig med Thorstein<br />
Olofsøn på Hvalsøy første søndag efter<br />
korsmesse den 14. september 1408.<br />
Stærk vind og sandflugt<br />
Fagfolk vil nu tolke de skjulte budskaber<br />
i mudderet, som blev indsamlet under<br />
togtet i Nuuk-området i år. De forskellige<br />
arter af det kiselskallede bitteliv, som<br />
kaldes diatomeer, er meget følsomme og<br />
pålidelige indikatorer for udsving i miljøets<br />
udbud af næringsstoffer, og de fortæller<br />
om isforhold og skift i vandets<br />
saltholdighed og temperatur. Vi får med<br />
andre ord viden om overordnede klimaændringer<br />
og disses indflydelse på fjordområderne.<br />
Undersøgelser på land foretaget i nordboernes<br />
Østerbygd har afsløret heftig<br />
sandflugt i visse dele af disse nordboområder.<br />
Flyvesandet var en plage for nordboerne,<br />
men skyldes næppe alene rovdrift<br />
på naturen, som tidligere antaget.<br />
Undersøgelser af sedimentkerner indsamlet<br />
ved Østerbygden i 1998 viser således,<br />
at vinden var markant kraftigere<br />
mellem ca. 900 og 1300, hvilket selvsagt<br />
kunne forårsage kraftig sandflugt.<br />
Foto: Steffen Stummann Hansen
Erosionen medvirkede således til at<br />
vanskeliggøre de nordiske bønders markarbejde.<br />
Det er helt sikkert, at havet også<br />
voldte bekymring. Bønderne kunne se,<br />
at græsgange og kirkegårde blev slugt af<br />
bølgerne. Det blev værre og værre fra<br />
slægtled til slægtled.<br />
Borekerner fra havbunden<br />
Undersøgelserne blev udført og ledet af<br />
Danmarks og Grønlands Geologiske Undersøgelse<br />
(GEUS) i samarbejde med instituttet<br />
GEOMAR ved Christian-Albrechts<br />
Universität i Kiel, Institute for Baltic Sea<br />
Research ved Rostock Universitet, Grønlands<br />
Nationalmuseum og Arkiv samt<br />
Nationalmuseet i København. Det tyske<br />
forskningsråd stillede skibet Alexander<br />
von Humboldt - opkaldt efter den tyske<br />
naturforsker (1769-1859), som grundlagde<br />
plantegeografien og den fysiske jordbeskrivelse<br />
- til rådighed for ekspeditionen.<br />
Ekspeditionen knytter an til maringeologiske<br />
undersøgelser ledet af GEUS og<br />
udført i 1998 med det tyske fartøj Poseidon<br />
ved Østerbygden i det sydvestlige<br />
Grønland.<br />
Før Poseidon sejlede til Grønland, havde<br />
Farvandsdirektoratet sørget for at lodde<br />
dybder i fjorde og vige; opmålingen<br />
ved Tunulliarfik og Igaliku var nødvendig,<br />
thi der var risiko for grundstødning<br />
og tab af det kostbare sonarudstyr, som<br />
blev slæbt over havbunden.<br />
Foto: GEUS<br />
Aflejringerne i borekernerne taget med<br />
Poseidon viser, hvordan havstrømme og<br />
klima skiftede på det tidspunkt, da efterkommerne<br />
af Erik den Røde og hans ledsagere<br />
forsvandt fra Grønland, alt imens<br />
inuitter kom ind i Nordbo-området fra<br />
nord.<br />
På grænsen til det mulige<br />
Mennesker i Arktis har altid levet på<br />
grænsen til det mulige, men ved det forrige<br />
årtusindeskifte, hvor nordboerne<br />
kom til Grønland, var klimaforholdene<br />
forholdsvis gunstige takket være det fænomen,<br />
som kaldes Middelaldervarmen.<br />
Da kolonisationen var på sit højeste,<br />
levede der 3000-5000 nordboer i Grønland.<br />
Det svarer så nogenlunde til indbyggertallet<br />
i samtidens København.<br />
Nordboerne var bofaste til forskel fra<br />
inuitterne, der levede af jagt. Ved gårdene<br />
kunne der ikke dyrkes korn, idet klimaet<br />
ikke var varmt nok, men nordboerne<br />
havde kvæg og får, som græssede på<br />
sætere i fjeldene i sommertiden <strong>–</strong> og blev<br />
fodret med hø, når vinteren satte ind.<br />
Græsset blev hentet på overrislede marker<br />
tæt ved gårdene, et sindrigt vandingssystem<br />
sikrede et optimalt udbytte.<br />
En kamp for overlevelse<br />
Men med den tiltagende kulde blev opretholdelsen<br />
af dette gårdbrug vanskeliggjort,<br />
samtidig med at de lavere liggende<br />
Borekerner fra fjordområderne omkring Nuuk kan<br />
give informationer om klima og miljø i nordbotiden.<br />
Måske kan det kaste nyt lys over, hvorfor nordboerne<br />
forlod Grønland i 1400-tallet.<br />
og kystnære græsarealer i løbet af generationer<br />
langsomt, men sikkert blev overskyllet.<br />
Kystlinjen er således helt forandret<br />
over de sidste 1000 år, idet der er<br />
sket en relativ hævning af havniveauet<br />
på to til tre meter. Ja, det er sådan set<br />
forkert at tale om vandets stigning, faktisk<br />
er det landet, som sænkes grundet<br />
ændringer i Indlandsisen. Anderledes er<br />
det i Nordgrønland. Her hæver landet<br />
sig, og bopladser afdækket af bl.a. Eigil<br />
Knuth ligger mange meter over nuværende<br />
havniveau.<br />
Samtidig med at nordboerne fik spoleret<br />
deres græsgange, fik de problemer<br />
med landets oprindelige befolkning, inuitterne,<br />
som vendte tilbage til den sydvestlige<br />
kyst efter flere århundreders<br />
fravær. I takt med den tiltagende kulde<br />
fulgte inuitterne deres byttedyr sydover<br />
og kom ind i de områder, hvor nordboerne<br />
havde anlagt deres gårde og forsøgte<br />
at videreføre deres europæiske livsstil.<br />
Borekerner fra Østerbygdens fjorde viser,<br />
at storisen tiltog ud for indsejlingen<br />
til Østerbygdens fjordsystemer fra omkring<br />
1400.<br />
Da arkæologerne omkring 1930 begyndte<br />
at grave i nordboernes kirkegårde,<br />
havde de en teori om, at den magre<br />
jord gemte kummerformer, skeletter præget<br />
af sult og engelsk syge, men sådan<br />
forholder det sig ikke. Da agrene ikke<br />
kunne give nordboerne føden, intensiverede<br />
de deres jagt og fiskeri. Isotopundersøgelser<br />
viser, at i den sidste periode af<br />
nordboernes ophold i Grønland udgjorde<br />
føde fra havet 80 procent af deres kost<br />
(se artikel i <strong>Polarfronten</strong> nr. 2/<strong>2002</strong>).<br />
De hidtidige undersøgelser af marine<br />
kerner har bidraget til de arkæologiske<br />
undersøgelser med ny viden om klimaog<br />
miljøforhold i nordboernes fjordområder.<br />
Men endnu er gåden om nordboernes<br />
forsvinden ikke løst.<br />
Jens Jørgen Kjærgaard er freelancejournalist,<br />
Antoon Kuijpers og Naja<br />
Mikkelsen er geologer ved GEUS og tilknyttet<br />
nordboprojektet.<br />
Kontakt: Antoon Kuijpers, GEUS,<br />
tlf.: 38 14 23 67, aku@geus.dk<br />
11 • <strong>Polarfronten</strong> 4 / 02
Voldsomme klimaændringer på<br />
Hvis modelberegninger holder<br />
stik, vil temperaturerne i Nordøst-<br />
grønland stige med 8º i løbet af de<br />
næste 100 år. Det vil øge den bio-<br />
logiske produktion i vandet og<br />
dermed fødemængden til bl.a. fisk.<br />
12 • <strong>Polarfronten</strong> 4 / 02<br />
Foto: Søren Rysgaard<br />
De forventede temperaturstigninger i Nordøstgrønland<br />
på 8° vil fjerne havisen i sommerperioden og<br />
give havet fri adgang til at erodere kysten. Billedet viser<br />
Mynstedhus ved Hochstetter Forland og er taget<br />
denne sommer, som bød på helt exceptionelle klimaforhold<br />
i det nordøstlige.<br />
Af Poul-Erik Philbert<br />
Det var helt usædvanlige isforhold, der<br />
mødte seniorforsker Søren Rysgaard fra<br />
Danmarks Miljøundersøgelser (DMU),<br />
da han i september tog turen fra Kap Tobin<br />
til Nordostrundingen med søværnets<br />
inspektionsskib Vædderen. Hvor der normalt<br />
er drivis, var der hele vejen op langs<br />
nordøstkysten åbent vand. Og havet havde<br />
fået fri adgang til at gnave af kysten, som<br />
over store strækninger havde tydelige<br />
mærker efter erosion og jordskred.<br />
Nu skal man ikke råbe klimaforandring,<br />
fordi der et enkelt år viser sig helt exceptionelle<br />
vejrforhold. Det ved alle, der beskæftiger<br />
sig med det omskiftelige klima.<br />
Men det forbløffende syn kan alligevel<br />
godt blive dagligdag i Nordøstgrønland i<br />
slutningen af århundredet.<br />
Temperaturer på himmelflugt<br />
Helt nye beregninger peger nemlig på,<br />
at Nordøstgrønland kan se frem til betydeligt<br />
mere varme de næste 50-100 år.<br />
Ikke mindre end 8º forventes middeltemperaturerne<br />
at være steget i slutningen<br />
af dette århundrede i forhold til i dag.<br />
Med varmen vil følge 20% mere nedbør,<br />
den isfrie periode vil fordobles, og isens<br />
tykkelse halveres.<br />
Det er Søren Rysgaard og hans kolleger<br />
fra forskningsprojektet CAMP, der i<br />
Foto: Søren Rysgaard<br />
samarbejde med forskere fra Danmarks<br />
Meteorologiske Institut (DMI) står bag<br />
de opsigtsvækkende tal. Modelberegningerne<br />
indgår i et større forskningsprojekt,<br />
som med base i Young Sund ved<br />
Daneborg i Nordøstgrønland er i gang<br />
med at undersøge, hvordan ændringerne<br />
i klimaet påvirker produktionen og livet<br />
i arktiske fjorde (se <strong>Polarfronten</strong> 1/2001).<br />
Bedre fødegrundlag<br />
Med en fordobling af den isfrie periode<br />
regner Søren Rysgaard med, at der vil<br />
trænge 60% mere lys ned i havet om 50-<br />
100 år. I dag er planterne i havet først og<br />
fremmest begrænset af mangel på lys, så<br />
længere perioder med åbent vand vil sætte<br />
gang i produktionen i de østgrønlandske<br />
fjorde og kystområder og vil nemt<br />
kunne fordoble produktionen af f.eks.<br />
planktonalger frem til år 2100.<br />
Omsætningen i Young Sund vil også<br />
stige, fordi det varmere klima vil give<br />
mere smeltevand fra Indlandsisen og<br />
mere nedbør. Det vil øge vandudskiftningen<br />
i fjorden og bringe flere næringssalte<br />
og mere næringsrigt vand ind ude<br />
fra polarvandet.<br />
- Samlet vil det give et langt bedre fødegrundlag<br />
end i dag, siger Søren Rysgaard.<br />
Holder forudsigelserne, vil klimaet<br />
omkring Young Sund komme til at<br />
ligne det klima, som man i dag har mellem<br />
Ammassalik og Kap Tobin flere hundrede<br />
kilometer længere sydpå.<br />
Det betyder, at der sandsynligvis vil<br />
blive bedre forhold for en lang række<br />
fisk. Men som altid, når det økologiske<br />
grundlag ændrer sig radikalt, vil konsekvenserne<br />
ikke være de samme for alle<br />
dyrearter. I Nordøstgrønland vil det antagelig<br />
være bedre at være hvalros end<br />
isbjørn, hvis varmen breder sig (se artiklen<br />
s. 14). Undersøgelser viser, at hvalrosserne<br />
kun udnytter en lille procentdel<br />
af de muslinger, som findes på bankerne<br />
ud for Young Sund, så med længere perioder<br />
med åbent vand og en større produktion<br />
af muslinger må det give plads<br />
til en væsentlig større hvalrosbestand<br />
end i dag.
vej i Nordøstgrønland<br />
HIRHAM4 (2071-2100) <strong>–</strong> (1961-1990) scB2<br />
HIRHAM-modellen forudsiger stigninger i middeltemperaturen<br />
i Grønland, når man sammenligner gennemsnittet<br />
for perioderne 1961-1990 og 2071-2100. Temperaturstigningernes<br />
omfang kan aflæses på søjlen til<br />
højre, som viser en stigning for Nordøstgrønland på 8°.<br />
Havisen trækker sig tilbage<br />
Meget tyder på, at havisen allerede er begyndt<br />
at trække sig tilbage. Claire Parkinson<br />
fra NASA’s Goddard Space Flight<br />
Center har på grundlag af NASA’s satellitdata<br />
beregnet, at perioden med åbent<br />
vand er blevet øget med 1-2 uger i årene<br />
fra 1978 til 1996. Beregningerne viser<br />
også, at havisen i denne periode i gennemsnit<br />
er svundet ind med 34.000 km 2<br />
om året, hvilket svarer til 3% pr. tiår.<br />
For Young Sund viser observationer<br />
gennem de sidste 50 år en lignende tendens.<br />
Målingerne startede i 1950’erne på<br />
vejrstationen i Daneborg og er siden blevet<br />
fulgt op af observationer fra slædepatruljen<br />
Sirius og de senere år af DMU.<br />
Det samlede billede de seneste 50 år er,<br />
at den isfrie periode nær kysten er blevet<br />
øget med to uger. Registreringerne peger<br />
også på, at de senere år har oplevet større<br />
variationer i isdækket end tidligere.<br />
For dårligt<br />
I arbejdet med at udvikle klima- og økosystemmodeller<br />
har forskerne været handicappet<br />
af, at der findes så få data. Over<br />
en strækning på 2000 kilometer <strong>–</strong> som<br />
fra København til Firenze <strong>–</strong> er der kun<br />
en lille håndfuld målestationer, som indsamler<br />
atmosfæredata. Og havdata begrænser<br />
sig til enkeltobservationer i forbindelse<br />
med diverse forskningsprojekter.<br />
10<br />
9<br />
8<br />
7<br />
6<br />
5<br />
4<br />
3<br />
2<br />
1<br />
0<br />
Søren Rysgaard har konkret manglet<br />
lange dataserier, som kunne give informationer<br />
om saltholdighed, vandtemperaturer<br />
og strømforhold, og han efterlyser en<br />
mere aktiv, dansk indsats med at indsamle<br />
klimadata i Nord- og Østgrønland. Området<br />
har også stor indflydelse på klimaet<br />
i Europa, fordi det påvirker de globale<br />
havstrømme, herunder Golfstrømmen.<br />
- Både svenske, norske og tyske forskningsskibe<br />
gennemfører med mellemrum<br />
målinger ud for den grønlandske<br />
østkyst. Selv japanere og canadiere er<br />
repræsenteret. Men vi er ikke særligt<br />
synlige, når det gælder målinger i Grønlandshavet,<br />
og det er simpelthen for dårligt<br />
i lyset af vores rigsfællesskab med<br />
Grønland, lyder det fra Rysgaard. Med<br />
moniteringsprogrammet på Zackenbergstationen<br />
har vi de seneste år skabt et<br />
forbillede. Men det er ikke tilstrækkeligt.<br />
Der mangler stadig en registrering af en<br />
række havdata.<br />
Han mener, at behovet for målinger<br />
kan klares med automatiske loggere, som<br />
kan tjekke f.eks. saltholdighed, tempera-<br />
Ammassalik<br />
turer, strømforhold og sammensætningen<br />
og udsynkning af plankton. Man vil<br />
så kunne supplere med mere detaljerede<br />
målinger, når man kommer forbi for at<br />
tappe de automatisk indsamlede data.<br />
En langsigtet indsamling af data er<br />
ikke kun interessant i en forskningssammenhæng.<br />
Slår de forventede klimaændringer<br />
igennem, kan der hurtigt vise sig<br />
kommercielle interesser i at have et ordentligt<br />
datagrundlag til f.eks. at vurdere<br />
de fremtidige muligheder for fiskeri.<br />
Kontakt: Søren Rysgaard, DMU, tlf. 89<br />
20 14 32, sr@dmu.dk<br />
En modelleret klimaforudsigelse<br />
Young Sund<br />
Kap Tobin<br />
Klimaforudsigelser bygger på computerstyrede modeller af de komplicerede, fysiske sammenhænge<br />
i klimasystemet. Forskerne arbejder hele tiden på at optimere modellerne<br />
ved at opdatere deres viden om systemets indre sammenhænge og oversætte disse til en<br />
matematisk formulering, som kan indgå i computermodellen.<br />
Klimamodellen bag forudsigelserne om de stigende temperaturer i Nordøstgrønland<br />
går under navnet HIRHAM og er en regional atmosfæremodel udviklet i et samarbejde<br />
mellem forskere ved DMI (v. Jens Hesselbjerg Christensen) og Max Planck Instituttet for<br />
Meteorologi i Hamborg.<br />
Den har så høj en opløselighed, at den kan bruges for områder helt ned til 50 x 50 kilometer,<br />
og er derfor anvendelig i projektet i Young Sund. Den beskriver bl.a. samspillet<br />
mellem de fysiske processer i solstråling, skydannelse, havis, vandets kredsløb og de fysiske<br />
processer ved jordoverfladen samt is- og havoverflader.<br />
Modelleringen for det fremtidige klima bygger på FN’s internationale klimapanels<br />
(IPCC) scenarier for, hvordan den menneskeskabte forandring i atmosfærens indhold af<br />
drivhusgasser vil udvikle sig i det 21. århundrede. Forskerne har valgt at arbejde med to<br />
af scenarierne: et konservativt, som forudsætter, at det menneskeskabte CO2-udslip globalt<br />
kommer nogenlunde under kontrol, og et mere vildtvoksende og yderligtgående,<br />
hvor industrialiseringen fortsætter, og CO2-koncentrationern i atmosfæren øges kraftigt<br />
gennem hele århundredet.<br />
Forudsigelserne for Nordøstgrønlands fremtidige klima bygger på det konservative scenario.<br />
13 • <strong>Polarfronten</strong> 4 / 02
Vindere og tabere i klimalotteriet<br />
Hvis Nordøstgrønland bliver ramt af kraftige temperaturstigninger, vil det påvirke dyrelivet meget forskelligt.<br />
Af Poul-Erik Philbert<br />
Temperaturstigninger i Østgrønland på<br />
op til 8° i løbet af det 21. århundrede<br />
kan få alarmklokkerne til at ringe hos<br />
mange. Havisen smelter bort, og isbjørne,<br />
hvalrosser og sæler vil miste deres<br />
naturlige miljø. Måske vil bestandene<br />
blive drastisk mindre, måske vil de blive<br />
presset væk, eller måske vil de helt uddø?<br />
Biologen Erik Born fra Grønlands Naturinstitut<br />
har studeret isbjørne og hvalrosser<br />
i mange år og har de senere år udført<br />
sit feltarbejde i Østgrønland. Han<br />
mener ikke, at der findes et enkelt svar på<br />
det spørgsmål. Det kan let vise sig, at isbjørne<br />
og hvalrosser kommer til at stå med<br />
meget forskellige odds i klimalotteriet.<br />
Isbjørnene tvinges væk<br />
Isbjørnene vil være på Herrens mark, hvis<br />
store dele af havisen ud for Nordøstgrønlands<br />
kyst forsvinder.<br />
Bjørnene lever i dag størsteparten af<br />
deres liv på isen. Sammen med forskere<br />
fra Oslo Universitet og Norsk Polarinstitut<br />
udstyrede Erik Born i 1994 to isbjørne<br />
i Østgrønland med radiosendere og<br />
har kunnet følge dem i henholdsvis to<br />
og fire år. Hvis man ser bort fra perioderne<br />
i hi, tilbragte bjørnene langt størstedelen<br />
af tiden på havisen ude i Grønlands-<br />
14 • <strong>Polarfronten</strong> 4 / 02<br />
havet langt fra kysten. Ja, for den ene<br />
var det næsten hele tiden, og den dækkede<br />
i løbet af fire år et jagtområde på<br />
500.000 km 2 , hvilket svarer til omkring<br />
2 /3 af Norge og Sveriges samlede areal.<br />
Den utrættelige aktivitet skyldes, at<br />
bjørnene jager deres foretrukne føde,<br />
sælerne, på havisen. Det drejer sig om<br />
ringsæler, grønlandssæler og klapmyds.<br />
Forsvinder havisen, vil bjørnene ikke<br />
alene blive presset i land, men de vil også<br />
miste deres fødegrundlag. Sælerne, der er<br />
knyttet til isen, vil gå tilbage i antal, og<br />
isbjørne har svært ved at jage sæler i vandet.<br />
I Hudson Bugten, hvor isbjørnene<br />
hver sommer må gå på land, har man set<br />
tegn på, at mindre is <strong>–</strong> det vil sige længere<br />
tid med åbent vand <strong>–</strong> medfører, at bjørnene<br />
bliver tyndere og føder færre unger.<br />
Erik Born mener heller ikke, at den<br />
grønlandske bjørn kan finde føden på land:<br />
- Det vil være svært for isbjørnen at<br />
lægge sin jagtstrategi om og finde nok<br />
mad på landjorden. Den er snigdræber<br />
og er i virkeligheden stor og tung og kan<br />
ikke løbe moskusokserne op. Derfor vil<br />
stigende temperaturer formentlig hurtigt<br />
gøre et indhug i isbjørnebestanden<br />
og muligvis også presse den nordpå.<br />
Flere hvalrosser<br />
Nogle forskere mener, at den samme<br />
skæbne vil ramme hvalrosserne. Den almindelige<br />
opfattelse har været, at især<br />
hvalroshunnerne og deres unger er afhængige<br />
af at ligge på havisen over muslingebankerne.<br />
Men Erik Born siger, at f.eks. i Canada<br />
ligger hunner og unger meget på land.<br />
Det samme gælder hvalrosserne i Østgrønland.<br />
Det afgørende er ikke, om de<br />
er på isen eller på land, men at de er i<br />
nærheden af de muslingebanker, hvor de<br />
henter hovedparten af deres føde. Og<br />
hvalrosserne henter muslingerne på ca.<br />
30 meters dybde tæt på kysten eller i<br />
fjordområder<br />
Mindre is over muslingebankerne vil<br />
tværtimod nok bevirke, at hvalrosbestanden<br />
i Østgrønland vil vokse. De vil<br />
få lettere adgang til muslingerne, hvis<br />
der bliver længere perioder med åbent<br />
vand, ligesom der vil komme flere muslinger,<br />
fordi stigende temperaturer vil øge<br />
omsætningen og produktionen i havet.<br />
Heller ikke argumentet om, at hvalrosserne<br />
på længere sigt vil blive truet af sultne<br />
isbjørne, tror Erik Born på. Bjørnene<br />
har i forvejen stor respekt for hvalrosserne,<br />
som de har svært ved at nedlægge.<br />
Kontakt: Erik Born, Grønlands<br />
Naturinstitut, p.t. tlf. 32 88 01 07,<br />
ewb@dpc.dk<br />
Foto: Magnus Elander
Videnskabelig kortlægning af klimaændringer i Arktis<br />
En omfattende kortlægning af klimaændringerne i det arktiske område er nu gået i<br />
gang under bogstavkombinationen ACIA, som står for ’Arctic Climate Impact Assess-<br />
ment’. Her forklarer formanden for ACIA om baggrunden for og indholdet i initiativet.<br />
Af Robert W. Corell<br />
Gennem de seneste årtier er klimasvingninger<br />
og -ændringer og<br />
den mærkbare forøgelse af UVstrålingen<br />
blevet vigtige spørgsmål i det<br />
arktiske område. Det er de spørgsmål, der<br />
dominerer dagsordenen, når videnskabsfolk<br />
og politikere mødes internationalt,<br />
og når der udformes traktater, aftaler og<br />
konventioner. Resultater fra forskning<br />
og viden hentet fra de oprindelige folk i<br />
Arktis har i stigende omfang dokumenteret<br />
ændringer, ofte dramatiske, i klimaet.<br />
Der er tale om ændringer, der tit er<br />
mere udtalte end andre steder i verden.<br />
Det gælder f.eks:<br />
I gennemsnit for Arktis er det blevet<br />
4-5° varmere om vinteren og 3° på årsbasis<br />
siden 1960’erne, mens det er blevet<br />
lidt koldere i det sydlige Grønland, Davis<br />
Strædet og det østlige Canada gennem<br />
de seneste årtier.<br />
Historiske data og oprindelige folks viden<br />
viser, at arktiske dyr, planter og mikroorganismer<br />
er vandret nordpå i takt<br />
med det varmere klima og de stigende<br />
nedbørsmængder.<br />
Beboere i landsbyer i det nordlige Alaska<br />
har oplyst, at tidligere permafrost-områder<br />
er begyndt at tø. Disse observationer<br />
er blevet bekræftet af utallige målinger<br />
i Alaska og andre dele af Arktis.<br />
Havisen er skrumpet med omkring<br />
2,9% pr. tiår i Arktis siden 1979 (en ny<br />
videnskabelig undersøgelse viser, at der<br />
kan være tale om helt op til 9% pr. tiår<br />
de senere år) og istykkelsen om sommeren<br />
er skrumpet med så meget som 40%<br />
siden 1950’erne. Havisens tykkelse er<br />
også blevet reduceret med mellem en og<br />
to meter de fleste steder i Det Arktiske<br />
Hav og andre arktiske havområder.<br />
Der er færre havpattedyr til fangst<br />
pga. oceanografiske ændringer og havisforhold,<br />
og et lunere klima med milde<br />
vintre og mindre (eller ustabil) havis har<br />
også påvirket sikkerheden under jagten<br />
på havpattedyr.<br />
Ozonudtyndingen på de nordlige breddegrader<br />
og de heraf følgende ændringer<br />
i ultraviolet (UV) stråling er øget betydeligt<br />
gennem de seneste årtier, så nogle<br />
dele af Arktis midlertidigt oplever op til<br />
20% reduktion af ozon og mere end 40%<br />
stigning i UV-stråling.<br />
De første resultater af IPCC’s (Intergovernmental<br />
Panel on Climate Change)<br />
computersimuleringer viser, at den arktiske<br />
region i dette århundrede vil opleve<br />
temperaturstigninger på mellem 3,5 og 5°<br />
med vigtige forskelle, som går fra en betydelig<br />
opvarmning i Alaska til ingen opvarmning<br />
i Grønland. Denne opvarmning<br />
er mere end 2,5 gange forudsigelserne<br />
for hele kloden i den samme periode.<br />
Man hører ofte de oprindelige folk sige:<br />
‘Vi kan ikke forudsige noget mere. Vi<br />
ved ikke, om vandet vil fryse eller ej. Tidligere<br />
vidste vi, hvad der ville ske, når årstiderne<br />
skiftede, men med alle ændringerne<br />
i klimaet og de forskellige vandkvaliteter,<br />
kan vi ikke forudsige noget mere.’<br />
Det er blevet klart, at en detaljeret analyse<br />
af disse observationer og studier bør<br />
gennemføres for mere præcist at kunne<br />
fastslå i hvilket omfang, der er tale om<br />
naturlige svingninger, og i hvilket omfang,<br />
det skyldes menneskelige aktiviteter.<br />
Uanset årsagen er det nødvendigt at<br />
sammenfatte og vurdere de nuværende<br />
og fremtidige konsekvenser af disse ændringer<br />
socialt, kulturelt og helbredsmæssigt<br />
for indbyggerne i Arktis og for<br />
naturen i området.<br />
I foråret 1999 diskuterede AMAP<br />
(Arctic Monitoring and Assessment Programme),<br />
CAFF (Working Group on the<br />
Conservation of Arctic Flora and Fauna)<br />
, IASC (International Arctic Science<br />
Committee) og WCRP (World Climate<br />
Kommentar<br />
Robert Corell er formand for Arctic<br />
Climate Impacts Assessment (ACIA)<br />
og forsker fra Kennedy School of<br />
Governmentpå Harvard Universitet.<br />
Kan kontaktes på global@dmv.com<br />
Research Programme) muligheden for en<br />
sådan kortlægning med repræsentanter<br />
fra forskning, regeringer og andre interesserede<br />
parter. Sonderingerne førte til<br />
et formelt forslag, som blev vedtaget af<br />
Arktisk Råd i oktober 2000, om at planlægge<br />
og gennemføre en ’Arctic Climate<br />
Impact Assessment’ (ACIA), der også omfatter<br />
effekterne af den øgede UV-stråling.<br />
ACIA’s mål er:<br />
• At evaluere og sammenfatte viden om<br />
klimasvingninger, klimaændringer og<br />
UV-stråling og at dokumentere deres<br />
konsekvenser.<br />
• At forsyne regeringer, organisationer<br />
og arktiske folk med nyttige og troværdige<br />
informationer for at støtte<br />
politiske beslutninger gennem et sæt<br />
politiske anbefalinger til Arktisk Råd.<br />
Kortlægningen vil omfatte fysiske, miljømæssige,<br />
sundhedsmæssige, sociale og<br />
økonomiske konsekvenser og vil anbefale<br />
politiske løsninger. Klimaændringerne<br />
skal undersøges som en del af den øvrige<br />
udvikling i det arktiske miljø, dets økonomi,<br />
regionale ressourcer og folk. Kortlægningen<br />
gennemføres af omkring 180<br />
internationale forskere og eksperter fra<br />
de oprindelige samfund.<br />
ACIA rapporterer til Arktisk Råd flere<br />
gange hvert år og vil aflevere sin samlede<br />
afrappportering og anbefalinger til<br />
politiske løsninger til Arktisk Råds ministermøde<br />
i Island i slutningen af 2004.<br />
Yderligere oplysninger kan findes på<br />
ACIA’s hjemmeside: www.acia.uaf.edu<br />
15 • <strong>Polarfronten</strong> 4 / 02
Copyright: Arktisk Institut<br />
125 år med Amundsen, Cook og Rasmussen<br />
Det Kongelige Danske Geografi-<br />
ske Selskab har i december af-<br />
holdt sit 125-års jubilæum.<br />
Af Jane Tolstrup<br />
Opdagelsesrejser til verdens fjerne egne<br />
var i slutningen af det 19. århundrede et<br />
prestigiøst foretagende. Ligeledes var det<br />
på mode at oprette geografiske selskaber,<br />
hvor interesserede kunne følge opdagelsesrejserne<br />
og diskutere de resultater,<br />
som videnskabsmændene kom hjem med<br />
i bagagen.<br />
ISBN 87-558-1696-7<br />
Kr. 122,50 (incl. moms)<br />
16 • <strong>Polarfronten</strong> 4 / 02<br />
Det var derfor helt i tråd med tidens<br />
tendenser, da Det Kongelige Danske Geografiske<br />
Selskab blev stiftet for 125 år<br />
siden. Og selskabet har siden da udgjort<br />
et kvalificeret forum, hvis rolle det bl.a.<br />
har været at bidrage til, at periodens mange<br />
opdagelsesrejser blev ført ud i livet. I<br />
denne sammenhæng har det været af<br />
stor betydning, at selskabet meget tidligt<br />
støttede dygtige og lovende grønlandsog<br />
polarforskere.<br />
Af de mange opdagelsesrejser, som seskabet<br />
har støttet gennem årene, er ikke<br />
så få gået til de arktiske områder. Der<br />
kan nævnes Den Litterære Grønlands-<br />
Medlemmer i Den Litterære Grønlandsekspedition fotograferet i mandskabshuset i Jakobshavn. Ekspeditionen<br />
blev bl.a. støttet af Det Kongelige Danske Geografiske Selskab.<br />
Billeder fra Grønland før og nu -<br />
Fangeren Jakob Danielsens fantastiske<br />
billedserier og beretninger fra<br />
svundne tiders Nordgrønland. Den<br />
nye udgave er redigeret af Birger<br />
Rosendahl, søn af tidligere landsfoged<br />
Ph. Rosendahl. Tekst på grønlandsk,<br />
dansk og engelsk og med tilhørende<br />
arbejdshæfte til skolebrug.<br />
Naturen er Kîstat Lunds store inspirationskilde,<br />
og alligevel er hun bestemt<br />
ikke nogen traditionel landskabsmaler.<br />
Endnu en smuk kunstbog<br />
føjer sig til serien om personligheder<br />
i grønlandsk billedkunst. Tekst<br />
på grønlandsk, dansk og engelsk.<br />
ekspedition med bl.a. Knud Rasmussen i<br />
1902-04 og Danmarkekspeditionen i<br />
1906-1908, der var ledet af I. P. Koch.<br />
Fornemme opdagelsesrejsende som<br />
Roald Amundsen og Frithjof Nansen<br />
har i tidens løb gæstet selskabet, der<br />
endvidere har stået for uddeling af medaljer<br />
til banebrydende polarforskere.<br />
Blandt adskillige medaljetagere blev Fr.<br />
Cook tildelt en guldmedalje for i 1908<br />
at have nået Nordpolen som den første.<br />
Sagen var noget prekær, idet Robert<br />
Peary året efter hævdede, at han var<br />
den første, der havde stået på Nordpolen,<br />
og at Cook var en svindler! Den dag i<br />
dag er det stadig uklart, om nogen af<br />
dem var på Nordpolen.<br />
Selvom de store opdagelsesrejsers<br />
tidsalder er forbi, kan Det Kongelige<br />
Danske Geografiske Selskab stadig siges<br />
at være med fremme i front, når det<br />
gælder videnskabelig udforskning af<br />
Jordens polare områder. Således iværksattes<br />
sidste år ekspeditionen Midgård<br />
2001, der har til formål at undersøge<br />
livsvilkår og klimavariationer i Nordøstgrønland<br />
gennem Holocæn.<br />
Herudover afholder selskabet møder<br />
og foredrag om geografiske emner, ligesom<br />
det udgiver tidsskriftet Geografisk<br />
Tidsskrift samt diverse skriftserier.<br />
Læs mere om ekspeditionen og selskabets<br />
aktiviteter på selskabets hjemmeside:<br />
www.geogr.ku.dk/dkgs<br />
ISBN 87-558-1741-6<br />
Kr. 247,50 (incl. moms)<br />
Atuakkiorfik Grønlands Forlag Telefon +299 32 21 22 Fax +299 32 25 00 Postboks 840 3900 Nuuk www.atuakkiorfik.gl
"Nassaariuminaallunilu..<br />
qimakkuminaatsoq."<br />
Når du først har fundet os er det vanskeligt at rejse igen<br />
250 km nord for Polarcirklen, beliggende lige ovenfor<br />
Ilulissat, Vestgrønlands travleste handelsby,<br />
med en panoramaudsigt<br />
direkte mod Isfjorden hvor kæmpemæssige<br />
iskolosser forlader verdens<br />
mest producerende isbræ,<br />
finder du Hotel Arctic.<br />
Et 4-stjernet konference- og turisthotel, der<br />
sin geografiske placering til trods har stor<br />
succes med at levere 1.ste klasses oplevelser<br />
til både erhvervsfolk og turister.<br />
Hotel Arctic er gennem de seneste år blevet et skattet<br />
opholdssted for virksomheder, der gennemfører<br />
uddannelsesforløb og teambuilding,<br />
konferencer eller lignende. Både hotel<br />
og konferencefaciliteter er klassificeret<br />
med 4 stjerner.<br />
Den overvældende naturs positive<br />
indflydelse på fantasi og koncentration,<br />
betragtes som en værdiful sidegevinst, når hotellet<br />
vælges som base for møder, og konferencer.<br />
G R E E N L A N D<br />
At least once in a lifetime<br />
I Restaurant ULO er der udsigt<br />
til såvel nye som velkendte<br />
smagsoplevelser. Kokkene bag<br />
menukortet byder på oplevelser<br />
fra det franske og danske<br />
køkken, og lækre<br />
specialiteter fra det<br />
grønlandske. Under<br />
måltidet, kan man lade blikket<br />
gå på vandring i det fantastiske<br />
panorama, der udspiller sig<br />
gennem restaurantens store<br />
glaspartier.<br />
Hotel Arctics respekt for natur<br />
og miljø, er siden år 2000<br />
anerkendt gennem ...<br />
Postboks 1501, DK-3952 Ilulissat<br />
Grønland<br />
Tlf.: +299 94 41 53<br />
Fax: +299 94 40 49<br />
www.hotel-arctic.gl<br />
E-mail:<br />
reservations@hotel-arctic.gl<br />
conference@hotel-arctic.gl
"Qillarsuaq" er den fantastiske beretning om dén Qillarsuaq,<br />
som i 1850erne sammen med sine bopladsfæller vandrede<br />
fra Baffin Island til det allernordligste Grønland. Det<br />
tog fem år at nå frem - fem år fyldt med kulde, sult og helt<br />
umenneskelige strabadser. Efter en del gode år blandt polareskimoerne<br />
fik Qillarsuaq og hans gruppe hjemve og<br />
startede en ny migration - hjemover mod Baffin Island.<br />
Knap nåede de over havet, før sygdom sendte Qillarsuaq<br />
til den næste verden. Hans gruppe vandrede videre hovedkuls<br />
ind i misfangst og sult, og for at overleve begyndte<br />
de levende at æde de døde. Sulten gjorde dem vanvittige.<br />
Endelig foreligger dette hovedværk i eskimoisk historie på<br />
dansk og grønlandsk.<br />
ISBN: 87-90393-96-1<br />
206 sider - 318.00 kr.<br />
A partnership between:<br />
Greenland Resources A/S<br />
MT Højgaard a/s<br />
GC is a company in Greenland with substantial<br />
arctic know-how within:<br />
• Service & Supply<br />
• Operations &<br />
Maintenance<br />
• Facility Management<br />
Guy Mary-Rousselière:<br />
QILLARASUAG -<br />
Beretningen om en<br />
arktisk folkevandring<br />
BOX 1009 · 3900 NUUK · GRØNLAND<br />
TLF. (00299) 32 17 37 · FAX (00299) 32 24 44<br />
e-mail atuagkat@greennet.gl<br />
• Environmental Management,<br />
Clean-Up Work and Safety<br />
• IT and Communications Systems Maintenance<br />
• Engineering and Construction Work<br />
with focus on the customer and Quality of Work.<br />
GC is a DNV certified ISO 9002, ISO 14001, and OHSAS 18001 company.<br />
GREENLAND CONTRACTORS<br />
Helseholmen 1 • DK-2650 Hvidovre<br />
Phone +45 36 34 80 00<br />
Fax +45 36 34 80 01<br />
E-mail: gc@greencont.dk<br />
www.greencont.dk<br />
GREENLAND CONTRACTORS<br />
3970 Pituffik<br />
Phone 00 299 97 66 96<br />
Fax 00 299 97 66 82<br />
E-mail: gc.cc@gc.gl<br />
GREENLAND CONTRACTORS<br />
3910 Kangerlussuaq<br />
Phone 00 299 84 11 76<br />
Fax 00 299 84 12 48<br />
Company type: Joint Venture
Henrik Wilhjelm æresdoktor<br />
Tidligere rektor for det grønlandske seminarium,<br />
Henrik Wilhjelm, er blevet æresdoktor ved Københavns<br />
Universitet. Hæderen får han blandt andet for<br />
sine to bøger om Samuel Kleinschmidt, der var missionær<br />
og skrev den første grønlandske ordbog. Henrik<br />
Wilhjelm boede i Grønland fra 1964 til 1991, hvor<br />
han blandt andet var seminarielærer og med til at starte<br />
teologiuddannelsen og Grønlands Universitet.<br />
Pukkelhvaler holder afstand<br />
Forskere fra Danmarks Miljøundersøgelser har konstateret,<br />
at pukkelhvalerne ikke blev generet, da der<br />
blev boret efter olie ved Fyllas Banke ud for Nuuk.<br />
Konklusionen kommer på baggrund af undersøgelser<br />
gennemført i sommeren 2000, hvor seks pukkelhvaler<br />
blev mærket med satellitsendere for blandt andet<br />
at undersøge, om de ville blive generet af boreaktiviteterne<br />
i området. Pukkelhvalerne kom ikke tættere<br />
end 45 kilometer på det sted, hvor boringerne fandt<br />
sted. Og under havets overflade foretrak hvalerne at<br />
søge føde øst for bankerne. Hent rapporten på<br />
http://www.dmu.dk/1_Nyt/default.asp<br />
Kolossale temperaturhop i Grønland<br />
Befolkningen i Kangerlussuaq og Narsarsuaq oplevede<br />
i november en brat temperaturstigning på op mod<br />
30° inden for ganske få timer. I Kangerlussuaq steg<br />
temperaturen brat fra -24° til +5° på ganske få timer,<br />
og i Sydgrønland blev den voldsomme temperaturstigning<br />
ledsaget af vindstød af orkanstyrke. Ifølge<br />
Danmark Meteorologiske Institut, som målte de usædvanlige<br />
temperaturudsving mellem den 8. og 9. november,<br />
var det den såkaldte føn, der var på spil. Fænomenet<br />
optræder oftest i Sydgrønland, når der på<br />
nordsiden af dybe lavtryk blæser kraftige østenvinde.<br />
Historiske hytter i Antarktis truet<br />
Hytterne, som Robert Scott og Ernest Shackleton<br />
brugte på deres antarktiske ekspeditioner, er ifølge et<br />
internationalt team i fare for at styrte sammen. Salt<br />
og svamp er nemlig godt i gang med at nedbryde<br />
hytternes vægge. Det antarktiske klima forhindrer<br />
normalt ting i at nedbrydes, men hytterne ligger i et<br />
område, hvor salt fra havvandet hvirvles ind over<br />
land og ødelægger hytterne.<br />
Ozonhullet over Antarktis mindre<br />
Forskere har bekræftet, at ozonhullet over Antarktis<br />
i <strong>2002</strong> er det mindste siden 1988. Mens hullet de seneste<br />
år har dækket et areal af ca. 25 millioner km 2 ,<br />
har hullet nu kun en størrelse på ca. 15 millioner km 2 .<br />
Udviklingen skyldes ifølge forskere vejrmæssige forhold,<br />
som dog ikke kan forventes at være af generel art.<br />
KORT NYT<br />
Færre turister i Grønland<br />
Grønland oplevede i årets første seks måneder en tilbagegang<br />
i antallet af turister på 7,5% i forhold til<br />
samme periode året før. Udviklingen underbygges af<br />
hotelovernatningsstatistikken for samme periode,<br />
der viser, at antallet af overnatninger er gået tilbage<br />
med 5,1%. Langt de fleste turister kommer stadig<br />
fra Skandinavien, selvom der i <strong>2002</strong> har været flere<br />
gæster fra Fjernøsten end året før. På trods af tallene<br />
forudser Greenland Tourism dog ikke et generelt fald<br />
i antallet af turister til Grønland i <strong>2002</strong>.<br />
Forskere vil undersøge havdyr<br />
Forskere fra Danmarks Miljøundersøgelser vil nu<br />
undersøge de positive sider ved at spise havdyr. Tidligere<br />
undersøgelser har fokuseret på madvarernes<br />
indhold af tungmetaller og miljøfremmede stoffer, og<br />
en af forskerne bag undersøgelsen, Per Møller, begrunder<br />
det nye initiativ med, at det vil være meget<br />
uheldigt, hvis grønlændere af frygt for skadelige<br />
stoffer udelukkende går over til at spise importeret<br />
mad. Et sådant skift vil på længere sigt kunne resultere<br />
i hyppigere forekomst af f. eks. hjertekarsygdomme,<br />
kræft og sukkersyge.<br />
Avisartikler på internettet<br />
Gamle grønlandske avisartikler er nu blevet tilgængelige<br />
på internettet. Det er det såkaldte Vestnord-projekt,<br />
som er blevet skudt i gang med etableringen af<br />
en database, der indeholder artikler fra aviser og tidsskrifter<br />
fra Grønland, Færøerne og Island siden 1773.<br />
Formålet med projektet er at forbedre adgangen til<br />
det trykte materiale for både offentlighed og forskning.<br />
Se http://www.aviisitoqqat.gl<br />
Grønlandske museer i samarbejde<br />
18 museer fordelt over hele Grønland er for første<br />
gang samlet i en guide, der har fået navnet Museumsguide<br />
Grønland. Guiden præsenterer i ord og billeder<br />
museerne, og der fortælles om udstillinger, entrepriser,<br />
åbningstider mv. Guiden kan fås hos Greenland<br />
Tourism eller downloades på enten dansk eller engelsk<br />
fra http://www.greenland.com<br />
100 års opdagelser i Antarktis<br />
Det er ved denne tid 100 år siden, at Robert Falcon<br />
Scott, Ernest Shackleton og Edward Wilson indledte<br />
deres første ekspedition i Antarktis. Ekspeditionen<br />
var præget af sult og sygdom og måtte endda opgives,<br />
inden det endelige mål var nået. Historikerne<br />
har da heller ikke tildelt ekspeditionen en plads<br />
blandt de fornemste, antarktiske ekspeditioner igennem<br />
tiderne. Alligevel mener eksperter, at senere<br />
polarforskere skylder ekspeditionen stor tak, fordi<br />
den blev et eksempel til efterfølgelse.<br />
Nyt kollegium<br />
i Sisimiut<br />
Sct. Georgs Fonden<br />
har tilbudt landsstyret<br />
at bygge et nyt<br />
kollegium i Sisimiut.<br />
Et lignende kollegium<br />
opføres i nærheden af<br />
Danmarks Tekniske<br />
Universitet, hvor bl.a.<br />
studerende fra Grønland<br />
kan finde bolig<br />
under deres ingeniørstudier<br />
i Danmark.<br />
“<br />
”<br />
21 • <strong>Polarfronten</strong> 4 / 02
KORT NYT<br />
22 • <strong>Polarfronten</strong> 4 / 02<br />
Dumpekarakterer<br />
Den grønlandske lærerforening IMAK må konstatere,<br />
at den grønlandske folkeskole ikke er god nok, efter<br />
at forårets afsluttende prøveresultater i dansk og<br />
engelsk gav rekord i karaktererne 00 og 03. Det er især<br />
i bygderne, at eleverne får dumpekarakter. Lederen<br />
af undervisningsmiddelcentralen Inerisaavik, Jens<br />
Jacobsen, bekræfter dog, at det også på landsplan står<br />
skidt til i fagene dansk og engelsk. Ved folkeskolens<br />
afgangsprøve i 2001 var gennemsnitskarakteren 5,3 i<br />
skriftlig dansk på den almene linje og 7,1 på den udvidede.<br />
Også karaktererne i engelsk lå her i den laveste<br />
ende af 13-skalaen.<br />
Inuit i kamp for deres kulturarv<br />
De grønlandske og canadiske inuitter går nu til kamp<br />
mod internationale virksomheder, der udnytter deres<br />
kulturarv i designs for kommerciel vinding. Protesterne<br />
retter sig bl.a. imod modeskaberen Donna Karans<br />
kopiering af oprindelige inuitmønstre og en<br />
japansk virksomheds fremstilling af tupilak-figurer i<br />
plastik. Inuitterne sammenligner deres kamp for at<br />
generobre deres kulturarv fra de multinationale virksomheder<br />
med den kamp, som maorierne fører mod<br />
LEGO-koncernen.<br />
Illustration: Lars-Ole Nejstgaard<br />
Vandkulturhus i Nuuk<br />
Når Nuuk næste år fejrer 275 års jubilæum, kan byen<br />
samtidig juble over indvielsen af et stort vandland.<br />
Byggeriet er inspireret af Vandkulturhuset i<br />
DGI-byen i København, og der anlægges således både<br />
25 meter konkurrencebassin, rundsvømningsbassin,<br />
varmtvandsbassin og legeland for børnene.<br />
Svømmehallen koster 97 millioner kr. og er tegnet af<br />
arkitektfirmaet KHR. Indvielsen er fastsat til den 3.<br />
september 2003.<br />
Langt hjemmefra<br />
I sidste nummer af <strong>Polarfronten</strong> skrev vi i forbindelse<br />
med fundet af en antarktisk storkjove i Skotland,<br />
at storkjoven indtil da aldrig havde været registreret<br />
nordligere end de argentinske kyster og det sydlige<br />
Afrika. En af vore læsere, Erik Hansen fra Holbæk,<br />
som var på biologstationen i Nuuk fra 1966 til 1979,<br />
oplyser imidlertid, at der den 31/7-1975 blev fundet<br />
en storkjove i Godthåbsfjorden, der var blevet ringmærket<br />
i Antarktis et halvt år tidligere.<br />
Julemand med lommesmerter<br />
Julemanden, der som bekendt residerer i Grønland,<br />
er ifølge den grønlandske avis AG løbet ind i økonomiske<br />
problemer. Sidste år fik Julemandens selskab,<br />
Santa Claus of Greenland A/S 1,7 millioner kr. over<br />
finansloven. I år er beløbet reduceret<br />
til 250.000 kr., og fra<br />
næste år er der intet afsat<br />
overhovedet. Hvordan Julemanden<br />
vil besvare de 50-<br />
60.000 breve fra børn verden<br />
over, drive sin hjemmeside<br />
www.santa.gl og holde gang i<br />
sine andre juleaktiviteter, forlyder<br />
der intet om.
Bøger<br />
Redaktionen har modtaget følgende bøger<br />
og tidsskrifter:<br />
Kirsten Thisted: Grønlandske fortællere<br />
<strong>–</strong> Nulevende fortællekunst i Grønland.<br />
Aschehoug. 368 s., 399 kr.<br />
Kirsten Thisted har samlet beretninger<br />
fra 22 ældre grønlændere, der fortæller<br />
historier fra barndom til voksenliv<br />
i Grønland. Udgivelsen er blevet til på<br />
baggrund af det righoldige filmmateriale,<br />
som instruktøren Karen Littauer har<br />
indsamlet til sin film ‘Jeg husker....<br />
Fortællinger fra Grønland’. Kirsten<br />
Thisted har skrevet en god indledning<br />
om fortællingernes historiske og kulturelle<br />
baggrund.<br />
Jean Malaurie:<br />
Thule <strong>–</strong> det yderste<br />
land. Oversat af<br />
Poul O. Andersen.<br />
Forord af Prins<br />
Henrik. Gyldendal<br />
<strong>2002</strong>. 400 sider.,<br />
499 kr.<br />
Polarforskeren<br />
Jean Malaurie fortæller<br />
om polareskimoerne<br />
og deres møde med nordpolekspeditionerne<br />
i perioden 1818-1993.<br />
Bogen tager fat på de store polarforskere,<br />
først og fremmest Knud Rasmussen,<br />
som forfatteren beundrer, men også<br />
Peter Freuchen, Ludvig Mylius-Erichsen<br />
og Lauge Koch. Bogen er forsynet med<br />
et væld af smukke tegninger og fotografier,<br />
som i sig selv afspejler de 170 års<br />
historie.<br />
Poul Madsen &<br />
Rolf Müller:<br />
Samlet med hjerte.<br />
Aschehoug <strong>2002</strong>.<br />
304 sider, 499 kr.<br />
Bogen viser et<br />
væld af grønlandske<br />
kunstgenstande<br />
indsamlet gennem<br />
50 år af Poul<br />
Madsen og smukt fotograferet af grønlandsfotografen<br />
Rolf Müller. Billeder af<br />
mennesker og natur afløser hinanden<br />
som perler på en snor.<br />
Tine Bryld: Hjemmestyrets børn.<br />
Aschehoug <strong>2002</strong>. 256 sider, 269 kr.<br />
I anledning af Grønlands Hjemmestyres<br />
forestående 25-års jubilæum har Tine<br />
Bryld talt med en række af de børn, der<br />
blev født det år, hvor Hjemmestyret blev<br />
oprettet. I bogen møder vi en generation,<br />
der har både spændende og grusomme<br />
historier at fortælle, og som gerne vil<br />
gøre op med myten om, at danskerne er<br />
skyld i det grønlandske samfunds problemer<br />
(se Tine Brylds kommentar i<br />
<strong>Polarfronten</strong> nr. 3/<strong>2002</strong>).<br />
Guy Mary-Rousselière: Qillarsuaq <strong>–</strong> Beretningen<br />
om en arktisk Folkevandring,<br />
Forlaget Atuagkat <strong>2002</strong>. 206 sider, 318 kr.<br />
Den fantastiske beretning om den 5 år<br />
lange vandring, som Qillarsuaq i 1850’erne<br />
sammen med sine bopladsfæller foretog<br />
fra Baffin Island til det allernordligste<br />
Grønland. Adskillige år senere gik<br />
turen tilbage igen. Til den store tragedie.<br />
Læs anmeldelse på <strong>Polarfronten</strong>s hjemmeside:<br />
www.dpc.dk/polarfronten.<br />
Johanne Biilmann Egede: Naturen som<br />
atelier <strong>–</strong> kunstneren Kîstat Lund. Atuakkiorfik<br />
<strong>2002</strong>. 96 sider., illustreret.<br />
247,50 kr.<br />
Naturen som atelier er den nyeste udgivelse<br />
i en voksende bogserie om personligheder<br />
i grønlandsk billedkunst. I<br />
denne bog skildrer Kîstat Lund først og<br />
fremmest Grønlands natur. Hun gengiver<br />
mesterligt landskabet og er samtidig<br />
i stand til at forenkle det.<br />
Nuka K. Godtfredsen: ANDALAs største<br />
bedrifter. Atuakkiorfik <strong>2002</strong>. 64 s.ider,<br />
illustreret. 122,50 kr.<br />
Tegneseriefiguren Andalas oplevelser<br />
og bedrifter har i en årrække været at<br />
opleve på bagsiden af den grønlandske<br />
avis Sermitsiaq. I 2000 fik Andala sit<br />
eget tegneseriehæfte, og det er nu hensigten<br />
med denne dansksprogede udgivelse<br />
at give det danske publikum mulighed<br />
for at stifte nærmere bekendtskab<br />
med ham.<br />
Anne Mette K. Jørgensen, Kirsten Halsnæs<br />
og Jes Fenger: Den globale opvarmning<br />
<strong>–</strong> Bekæmpelse og tilpasning, Gads<br />
Forlag og DMI <strong>2002</strong>, 181 sider, 179 kr.<br />
En samlet og let tilgængelig gennemgang<br />
af problemet med menneskeskabte<br />
klimaændringer, som også forholder sig<br />
til, hvordan fremtiden kommer til at se<br />
ud, og hvad vi kan gøre for at bekæmpe<br />
klimaændringerne.<br />
Tidsskriftet Grønland, nr. 6-7 - Oktober-<br />
November <strong>2002</strong>. Det Grønlandske Selskab.<br />
Oplysninger om abonnement og<br />
løssalg på www.groenlandselskab.dk.<br />
Tidsskriftet Grønland bringer i dette<br />
nummer Inge Kleivans artikel ’Et dansk<br />
kajakroerkorps til brug i krigs- og fredstid.<br />
H.C. Glahns 200 år gamle forslag’.<br />
DPC-udgivelser<br />
Danish Polar Center: Poles apart <strong>–</strong> poles<br />
on-line. Proceedings of the 19th Polar<br />
Libraries Colloquy, 17-21 June <strong>2002</strong>,<br />
Copenhagen. Edited by Kirsten Caning<br />
and Vibeke Sloth Jakobsen. 179 sider,<br />
illustreret.<br />
Bidrag fra en konference for polare biblioteker,<br />
som afholdtes i København<br />
sommeren <strong>2002</strong>. Et gennemgående tema<br />
er de mange samlinger, som er digitaliseret<br />
og gjort tilgængelige online. Arkivmateriale,<br />
historiske fotos, sundhedsinformationer<br />
mm. foruden de traditionelle biblioteksdatabaser<br />
kan nu findes via nettet.<br />
DPC-nyt<br />
Ny KVUG-hjemmeside<br />
Kommissionen for Videnskabelige Undersøgelser<br />
i Grønland, KVUG, har fået<br />
moderniseret sin hjemmeside. Der er<br />
kommet nyt design, og en mere gennemskuelig<br />
struktur skulle i fremtiden<br />
gøre det endnu nemmere at finde oplysninger<br />
om støttemuligheder, stillinger,<br />
strategiplaner og lignende. Vil man løbende<br />
følge med i KVUG’s aktiviteter og<br />
deadlines, kan man nu også tilmelde sig<br />
en nyhedsliste. Adressen er også ny:<br />
www.kvug.dk<br />
23 • <strong>Polarfronten</strong> 4 / 02
Ånder, spøgelser og hekseri i Grønland<br />
14 ældre grønlændere fortæller<br />
underfundigt om før og nu i ny,<br />
storslået grønlandsfilm.<br />
Af Jane Tolstrup<br />
- Jeg elskede min hundehvalp. Faktisk så<br />
meget, at jeg havde fået lov til at beholde<br />
den i huset, så den ikke skulle blive<br />
bidt ihjel af de andre slædehunde. Men<br />
så en dag mens jeg stod i vinduet og råbte<br />
efter min mor, sprang den op og kradsede<br />
min bare ryg til blods. Jeg blev så<br />
gal, at jeg kom til at kvæle den med min<br />
fars bugserline. Bagefter var jeg så ked af<br />
det, men mine forældre, der pga. min lille<br />
størrelse havde været bekymrede for,<br />
om jeg dog nogensinde ville kunne tage<br />
livet af et dyr, fejrede hændelsen som<br />
min første fangst.<br />
- Min bedstefar, som var en stor åndemaner,<br />
havde et lykkeligt liv med sine<br />
hjælpeånder. Derfor var det så hårdt for<br />
ham, da han havde taget beslutningen<br />
om at lade sig døbe. Hans hjælpeånder<br />
havde bedt ham så inderligt om ikke at<br />
give sig hen til den nye tro. På vej til døbefonden<br />
fik han smerter i kroppen, som<br />
om nogen stak søm ind i ham og gav<br />
ham de frygteligste slag i ansigtet. Da<br />
han bøjede sig over døbefonden, så han<br />
et lys dernede. Han følte det, som var<br />
han kommet af med en snavset anorak.<br />
Min bedstefar var jo blevet klar over, at<br />
det ikke var noget liv at leve som åndemaner,<br />
men at det ville være bedst at leve<br />
som et kristent menneske. Alligevel forfulgte<br />
hjælpeånderne ham resten af livet.<br />
Det er sådanne historier som Rasmus<br />
Grims og Inoqusiaq Piloqs, vi præsenteres<br />
for i Karen Littauers film ’Jeg husker...<br />
Fortællinger fra Grønland’. I alt 14 fortællere<br />
fra forskellige ydre egne i Grønland<br />
fører os med fremragende fortælleteknik<br />
og energisk gestikuleren ind i en<br />
verden af fjeldgængere, åndemanere og<br />
spøgelser. Her møder vi mennesker, der<br />
har oplevet såvel det forgangne som det<br />
nutidige Grønland, og som med stort vid<br />
øser af deres oplevelser og erfaringer fra<br />
barndom til voksenliv.<br />
24 • <strong>Polarfronten</strong> 4 / 02<br />
Fortællernes veloplagte beretninger<br />
om hændelser, der hele tiden balancerer<br />
mellem det naturlige og det overnaturlige,<br />
er med til at fastholde tilskueren som<br />
skiftevis undrende og indforstået. Man<br />
fængsles f. eks. af en kvindes fortælling<br />
om, hvorledes hun pludselig bliver usynlig<br />
for sine omgivelser og især for sin<br />
mand. For ikke at tale om en mand, der<br />
beretter om, at hans venstre hånd flere<br />
gange har forvandlet sig til en bjørnelab.<br />
Gode historier er der således rigeligt<br />
af i de 72 minutter, filmen varer. Fortællingernes<br />
værdi er ikke mindst, at de<br />
dokumenterer en grønlandsk livsform,<br />
som ikke er mere.<br />
- Det spændende ved de gamle fortællere<br />
er, at de har levet i begge verdener,<br />
den nye og den gamle. Det er da også i<br />
sidste øjeblik, denne film kunne laves, for<br />
der er ikke mange mennesker tilbage, som<br />
for eksempel har mødt en åndemaner, eller<br />
som har boet i hytter af tørv og højhus<br />
af beton, siger Karen Littauer, som<br />
også begrunder sit ærinde med, at fortælletraditionen<br />
er i fare for at forsvinde.<br />
Filmens fornemste kvalitet er da også,<br />
at den i én og samme ombæring er et<br />
kulturhistorisk dokument og en underholdende<br />
og æstetisk flot film, der nødvendigvis<br />
må henrykke enhver med interesse<br />
for Grønlands kultur og historie.<br />
Herudover må den, i kraft af dens evne<br />
til at fængsle og fastholde tilskueren, siges<br />
at være oplagt at anvende til undervisningsbrug.<br />
I denne sammenhæng er<br />
det endvidere fortrinligt, at eskimologen<br />
Kirsten Thisted i samarbejde med Karen<br />
Littauer har sørget for, at et større udvalg<br />
af det fortællemateriale, som blev<br />
frasorteret i redigeringsprocessen, er blevet<br />
tilgængeligt i bogen Grønlandske<br />
fortællere.<br />
Jeg husker... Fortællinger fra Grønland,<br />
En film af Karen Littauer, Magic Hour<br />
Films og Nuka Film. Filmlængde: 72<br />
min. Filmen distribueres bl.a. via Det<br />
Danske Filminstitut.