Afdeling for Æstetik og Kultur — Tværæstetiske Studier - AU Library ...
Afdeling for Æstetik og Kultur — Tværæstetiske Studier - AU Library ...
Afdeling for Æstetik og Kultur — Tværæstetiske Studier - AU Library ...
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
Speciale af Helle Børsen Rosholm Vejleder Hans Jørgen Frederiksen<br />
Årskortnummer 20032411<br />
I kunstværket fandt Gauguin en mulighed <strong>for</strong> at skildre hybride <strong>og</strong> komplekse aspekter af<br />
virkeligheden uden at skulle lægge sig fast på et enkelt betydningslag. Maleriet skaber<br />
associationer til både visuelle som tekstlige værker, Gauguin havde kendskab til, <strong>og</strong> disse<br />
blandes med Gauguins indtryk af Tahiti inden <strong>for</strong> lærredets rammer til en ny helhed.<br />
maleriet:<br />
Eisenman <strong>for</strong>klarer, hvordan <strong>og</strong>så Morice så Gauguins referencer til andre værker i<br />
She is an ”andr<strong>og</strong>ynous little girl” wrote the artist’s friend and literary collaborator<br />
Charles Morice, an ideal union of the sexes recalling Théodore in Théophile Gautier’s<br />
”Mademoiselle de Maupin”, Jean Valjean in Hugo’s ”Les Miserables” and most of all<br />
Seraphita/ Seraphitus in Balzac’s novel ”Seraphita” (…) Jean Valjean, too, whom<br />
Gauguin claimed <strong>for</strong> his alter ego in the self-portrait ”Les Miserables” (1888) was a<br />
sexual hybrid inhabitating a liminal landscape. He was at once a father and a mother,<br />
and dwelled in the constructions hybrides of Paris – suburb, convent and sewer. 233<br />
Det er altså ikke blot Manets ”Olympia”, der har inspireret Gauguin til at male ”Mana’o<br />
Tupapa’u”, men som tidligere vist i <strong>for</strong>bindelse med andre af hans værker, ligger der <strong>og</strong>så<br />
litterære <strong>og</strong> filosofiske refleksioner bag. Tanken om det andr<strong>og</strong>yne er ligeledes et opgør med<br />
det traditionelle europæiske oppositionspar mellem mand <strong>og</strong> kvinde. Ved at betone den<br />
udefinerbare kønsrolle, undveg Gauguin endnu en gang at fastlægge en klar <strong>og</strong> letaflæselig<br />
<strong>for</strong>tolkning. Jirat-Wasiutynski mener, at Gauguins <strong>for</strong>estillinger om det andr<strong>og</strong>yne kan have<br />
været opstået allerede i 1889, da han arbejdede sammen med blandt andre Sérusier, <strong>og</strong> han<br />
skriver:<br />
Like Bernard, Sérusier was intellectually precocious and theoretically oriented in his<br />
thinking; he was well-read and had studied such aesthetic problems as those raised by<br />
Plato and the Neo-platonists, Sâr Péladan’s art criticism, and Wagners writings. It is to<br />
him that Gauguin probably owed his knowledge of the concept of the Andr<strong>og</strong>yne; and it<br />
must have been through Sérusier that some of Edouard Schuré’s ideas, published in<br />
”Les grands Initiés” in 1889, reached Gauguin. 234<br />
Tanken om det andr<strong>og</strong>yne knyttes hermed til både den platoniske tankegang, der blev<br />
reaktiveret i kunstnerkredse omkring Gauguin, da han boede i Frankrig, <strong>og</strong> <strong>og</strong>så til den<br />
teosofiske filosofi. Eisenman mener, at Gaugin desuden har ladet sig inspirere af Balzacs<br />
roman <strong>og</strong> skriver:<br />
233 Eisenman, op.cit. p. 121<br />
234 Jirat-Wasiutynski, op.cit. 1978, p. 232<br />
81