X: 126 - Om lægeromaner - Stud. Med.
X: 126 - Om lægeromaner - Stud. Med.
X: 126 - Om lægeromaner - Stud. Med.
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
STUD MED #5, 1965<br />
1960 - 69<br />
DET er vel tvivlsomt, om en<br />
genre som kriminalromaner er<br />
direkte populær blandt<br />
professionelle kriminalister.<br />
Og ikke destomindre er det en<br />
kendsgerning, at selv særdeles<br />
kloge og fornuftige mennesker<br />
kan være på det nærmeste<br />
forfaldne til læsning af den art.<br />
Forklaringen herpå er sikkert den, at<br />
detektivhistorien ofte skrives med et<br />
glimrende håndelag: intrigen kan være<br />
snildt udtænkt og gennemkomponeret -<br />
der kan være virkelig vellykket menneskeskildring<br />
- der er en ganske elementær,<br />
næsten drengebogsagtig spænding i<br />
denne højt differentierede gang ”røver<br />
og soldater”, - og i de bedste af slagsen<br />
finder man endog en<br />
ganske fin og behageligt selvironisk<br />
humor.<br />
Og - først og sidst -: de giver sig ikke ud<br />
for at være mere, end de reelt er.<br />
Tillæg til STUD MED – Tilbageblik for kommende læger<br />
Nr. 85 – 60. årgang<br />
December 2002<br />
www.fadl.dk/studmed<br />
Det ligger i luften mellem linjerne,<br />
at mordene naturligvis ikke er<br />
”rigtige” mord men en form for<br />
gambit; ligene er ikke døde menneskers<br />
mishandlede kroppe men<br />
effektfulde rekvisitter -morderen<br />
ikke en gemen lovforbryder men<br />
den mere eller mindre værdige<br />
modstander i en duel - detektiven<br />
er ikke retfærdighedens fladpandede<br />
vogter men en moderne ridder<br />
uden frygt og dadel, og selv gadens<br />
løsning er ikke lovens sejr men<br />
kabalens lykkelige udgang eller<br />
puslespillets sidste brik i det sidste<br />
tomme hul.<br />
Der udvikles gradvist en<br />
frimureragtig hæven af det ene<br />
øjenbryn og et lille, grimacerende<br />
smil forfatter og læser imellem, og<br />
i bedste fald skilles disse to parter<br />
med en sandt gentlemanagtig<br />
forståen, underforståen og respekt<br />
for hinandens måde at være på.<br />
<strong>126</strong><br />
- Hvad angår <strong>lægeromaner</strong> taget i<br />
almindelighed og i den mest typiske<br />
form, ligger det unægtelig noget<br />
anderledes —<br />
Den rent litterære side af den genre har<br />
jeg nøjagtig den samme grad af forstand<br />
på, som ethvert andet bogligt interesseret<br />
menneske, lad det være sagt straks.<br />
Og lad det også være sagt straks, at den<br />
mening, jeg har dannet mig om bøger af<br />
den art, naturligvis er min egen. Selvom<br />
jeg til dato ikke har truffet een lægekollega,<br />
der ikke har nogenlunde den<br />
samme —<br />
Hvis han da i det hele taget har stiftet<br />
bekendtskab med den form for litteratur!<br />
—-<br />
Den typiske lægeroman bygger på en<br />
såre spinkel handling: den drejer sig<br />
næsten altid om en ung, idealistisk læge,<br />
der kæmper for eller imod et eller andet.<br />
Og hans sejr er vis!<br />
Han kan f. eks. kæmpe mod nogle<br />
korrupte og hjerteligt u-idealistiske
1960 - 69<br />
kolleger , hvis mangel på idealisme kan<br />
bestå i, at de godt kunne tænke sig at få<br />
lidt mere for deres arbejde, end de i<br />
øjeblikket får.<br />
Eller han kan kæmpe med et eller andet<br />
påstået indviklet medicinsk problem. Hvis<br />
bogen er filmatiseret, foregår denne<br />
kamp i et laboratorium, hvor vædsker<br />
syder, rør gurgler, og hvæsende damp<br />
slippes overraskende ud på passende<br />
tidspunkter .<br />
Eller han kan - ikke at forglemme! -<br />
kæmpe mod sit eget bedre eller dårligere<br />
Jeg, som ikke ved, hvilket ben det ene<br />
eller det andet Jeg skal stå på med<br />
hensyn til, om han skal blive forsker og<br />
således ofre sig for videnskaben, eller om<br />
han skal ofre sig for sine medmennesker<br />
og således ende med at blive læge. I<br />
kursiv. Subsidiært med udråbstegn efter.<br />
Sideløbende hermed har vi en<br />
bihandling, der dog ikke er slet så<br />
åndeligt militant som hovedhandlingen.<br />
Den vedrører de omgivende sygeplejersker<br />
og vor helts ”samarbejde” med<br />
disse. De beskrives alle som værende af<br />
topkvalitet i udseende, men kun hos<br />
enkelte har hjertet kunne holde trit med<br />
den øvrige organismes fuldkommengørelse;<br />
hvor imidlertid en sådan<br />
skønhedsmæssig ligevægt mellem krop<br />
og sjæl forefindes, belønnes den pågældende<br />
sygeplejerske dermed, at hun —<br />
bliver gift med helten.<br />
Hvilket ikke kommer ganske bag på<br />
læseren —<br />
Tidligere har jeg ment, at man ikke kunne<br />
simplificere sin menneskebetragtning og<br />
sin menneskeklassificering udover, hvad<br />
der gives udtryk for i et gammelt ord om,<br />
at der findes tre slags mennesker: de<br />
gode – de i den senere tid har imidlertid<br />
vist mig, at onde - og så dem fra Lolland.<br />
Et nogenlunde grundigt studium af<br />
<strong>lægeromaner</strong> her vi kan udelade dem fra<br />
Velkommen til de nye russere<br />
fra STUD MED #6, 1965<br />
Tillæg til STUD MED – Tilbageblik for kommende læger<br />
Nr. 85 – 60. årgang<br />
December 2002<br />
www.fadl.dk/studmed<br />
Lolland og nøjes med de gode og de<br />
onde.<br />
<strong>Om</strong> den litterære side af spørgsmålet<br />
sluttelig dette, at man forgæves må lede<br />
efter det mindste gran af underforståen<br />
eller spontan og nogenlunde intelligent<br />
127<br />
humor . Alt skal forstås lige så firkantet,<br />
Som det er skrevet, og af hensyn til de<br />
formodet tungnemme blandt læserne, er<br />
det gjort så massivt som en tøjrkølle i<br />
nakken. Personerne går rundt med evige<br />
rynker i panderne og uafladeligt højtide-
1960 - 69<br />
lige tanker i hjernevindingerne. Man kan<br />
formelig sidde og rynke sig selv en<br />
hovedpine til under læsningen.<br />
- Hovedpinen skal ikke blive mindre<br />
trykkende, hvis man kommer for skade at<br />
Tillæg til STUD MED – Tilbageblik for kommende læger<br />
Nr. 85 – 60. årgang<br />
December 2002<br />
www.fadl.dk/studmed<br />
hengive sig til lægeligt-fagligt tænken;<br />
efter nogle få sider føler man sig omgivet<br />
af udlændinge, som med nogen møje har<br />
lært et fremmed sprog. Og lært det godt<br />
- al ære og respekt! De taler det udmær-<br />
128<br />
ket, de har bare ikke fjerneste begreb om<br />
ordenes nuancer, vi befinder os hele<br />
tiden en eller flere etager for højt til vejrs,<br />
- ja, i nogle af romanerne kan man<br />
ligefrem få fornemmelsen af, at de<br />
agerende er en slags væsener, - hidfløjne<br />
fra hin tunge planet, Jupiter, - hvis<br />
mindste bevægelse herneden ville få<br />
svære møbler til at flyve rundt i lokalerne,<br />
hvis de ikke lagde bånd på sig.<br />
At endvidere oversætterne af de importerede<br />
numre i denne varegruppe så<br />
åbenbart skyr enhver ulejlighed for at<br />
træffe faglig terminologi skal jo heller<br />
ikke gøre<br />
sagen bedre. -<br />
Helten skal være kirurg, og hvis det skal<br />
være noget helt særdeles: hjernekirurg! I<br />
en<br />
bog, som jeg for nogen tid siden læste,<br />
var han en sådan; men samtidig med, at<br />
han opererede til højre og venstre, så<br />
man kunne blive stakåndet af at læse<br />
derom, beskæftigede han sig - på<br />
mesterlig vis, selvfølgelig - med så<br />
forskellige ting som bakteriologi, hygiejne,<br />
epidemibekæmpelse, nervesygdomme<br />
og nyresygdomme, om jeg<br />
ellers husker ret. At han under alt dette<br />
tillige var en stor anatomiker (som det<br />
hed) nævnes kun for fuldstændighedens<br />
skyld, og endvidere fordi det kunne der<br />
måske være en god del fornuft i, rent<br />
kirurgisk set.<br />
Under et slagsmål kommer i særlig grad<br />
disse hans anatomiske kundskaber ham<br />
til nytte, idet han til et kæbestød (jeg<br />
citerer ordret) : ”omhyggeligt valgte det<br />
sted på kæben, lige under anden præmolar,<br />
hvor hagegrenen af femte hjernenerve<br />
passerer gennem en lille åbning.”<br />
Modstanderen i denne bataille er -<br />
heldigt nok - en tidligere medstudent,<br />
som imidlertid er belagt med det grusomme<br />
handicap, at han i sin tid er<br />
dumpet i anatomi, og som altså ikke er i<br />
stand til at underbygge sine øretæver så<br />
gennemført videnskabeligt som vor helt;<br />
og han går naturligvis i gulvet med et<br />
brag. -
1960 - 69<br />
—-<br />
Lægeromanernes enorme popularitet kan<br />
nok give anledning til en del overvejelser<br />
for en læge. Hvordan er vi blevet sådan<br />
nogle paphelte? Svaret herpå er sikkert<br />
nok ikke eet men flere. -<br />
Naturvidenskaberne er jo efterhånden<br />
blevet en slags moderne religion eller<br />
moderne mysticisme, og blandt naturvidenskaberne<br />
er vel lægefaget det, der<br />
mest direkte kan komme til at berøre det<br />
enkelte menneske. Endvidere er det et<br />
lukket land, som de udenforstående ikke<br />
har ret mange chancer for at udforske på<br />
egen hånd.<br />
Tager man diverse andre fag, kan det<br />
siges, at de fleste af os har ganske gode<br />
begreber om lov og ret f. eks., vi kender<br />
det idetmindste i grundtræk, og vi har<br />
noget, der kaldes den almindelige<br />
retsbevidsthed. Vi er kort sagt i stand til<br />
at sige fra, hvis en sagfører, skal vi sige:<br />
råder os til at stjæle eller til at begå vold.<br />
<strong>Om</strong> nationaløkonomi ved vi også et og<br />
andet; det har vi ligefrem pligt til i et<br />
folkestyret samfund, og hvis vi i avisen<br />
læser, at ”nationaløkonomerne mener dit<br />
eller dat”, så imponerer det os ikke<br />
synderligt, for hvor ofte har ikke en<br />
lægmandspolitiker lige så god rede på de<br />
dele som en cand. polit.?<br />
Og kommer vi ti[ de rene åndsvidenskaber,<br />
har ethvert såkaldt dannet<br />
menneske en stolthed deri, at han kender<br />
ikke så lidt til sprog - filosofi - litteratur<br />
og måske religion, og han føler sig<br />
næsten forpligtet til at betragte de i disse<br />
fag særligt uddannede med den allerstørste<br />
overbærenhed.<br />
Men vi har ikke nogen i kødet båren<br />
”almindelig sundhedsbevidsthed” eller<br />
”sygdomsforebyggelsesbevidsthed”, vi<br />
savner kort sagt det, som før tillod os at<br />
tale vor sagfører midt imod, da han<br />
fremkom med sin besynderlige juridiske<br />
rådgivning. Det er i sig selv paradoksalt,<br />
at man undertiden skal lade sig pine,<br />
plage og måske endda i nogen grad<br />
mutilere for at kunne bevare liv, førlighed<br />
og - alment velbefindende; og det er<br />
Tillæg til STUD MED – Tilbageblik for kommende læger<br />
Nr. 85 – 60. årgang<br />
December 2002<br />
www.fadl.dk/studmed<br />
uden enhver forbindelse med den<br />
almindelige daglige fornuft, at en<br />
bestemt ringe bevægelse af den store tå<br />
kan indicere åbning af kraniet o. s. v.<br />
Og hvis lægerne som sådanne en skønne<br />
dag publicerer følgende: kræft kan<br />
undgås,<br />
hvis blot man spiser regnorme, - så spår<br />
jeg, at den vilde jagt på disse dyr går ind<br />
med det samme, uden hensyn ti[, at der<br />
antagelig skal kraftig selvovervindelse til<br />
for at få de første tyve til at glide ned.<br />
Lægen kommer til, i den givne situation,<br />
at tårne sig op over patienten med en<br />
vældig autoritet; han giver eller foreskriver<br />
den og den behandling, og patienten<br />
har at underkaste sig, hvordan det end<br />
bekommer hans mere eller mindre fine<br />
fornemmelser .<br />
- Det er forhåbentlig unødvendigt, når<br />
jeg på dette sted betoner, at denne<br />
spagfærdige analyse af mit fags stilling i<br />
forhold til andre fag aldeles ikke tilsigter<br />
at hæve det op over det ene eller det<br />
andet. At en sådan tankegang er mig<br />
fjern, vil forøvrigt fremgå af, hvad jeg<br />
senere har at sige. -<br />
Den store magt, vi således har fået eller<br />
tiltaget os, skyldes antagelig patientens<br />
og lægens bevidste eller ubevidste<br />
erkenden af, at uden den mest vidtgående<br />
tillid de to parter imellem når man<br />
ikke langt.<br />
- Lægeromanerne spiller netop på de her<br />
omtalte strenge. Og mens vi, der til<br />
daglig sidder ved instrumentet, gør os<br />
umage for at knipse Så let, legende og<br />
følt som vel muligt, river forfatterne i alle<br />
registre med krogede fingre af jern.<br />
Autoritetsdyrkelsen drives f. eks. derop,<br />
at fejldiagnoser ikke forekommer, og<br />
forekommer de endelig, sidestilles de<br />
rakt ut med forbrydelser. Autoriteten far<br />
en yderligere understregning derigennem,<br />
at vore helte er udsat for en sand<br />
forgudelse, - en forgudelse, der - som<br />
sagt før -uvægerligt ender med bryllup.<br />
Et andet vigtigt moment er det sære af<br />
håndfast mystik, der må hvile over noget,<br />
som man ikke forstår, men om hvilket<br />
129<br />
man dog godt ved, at det bygger på den<br />
jordbundne erfaring.<br />
Og så slynger den ene streng sig forøvrigt<br />
sammen med den anden: med<br />
mystikken er vi ovre i det lukkede land,<br />
og fra det lukkede land er der kun et<br />
skridt til alvidenheden. Det lukkede land<br />
er bl. a. også det, at læger har tavshedspligt,<br />
og denne tavshedspligt omfatter<br />
ikke sådan<br />
nogle forholdsvise trivialiteter som<br />
skattemyndighedernes dølgen af naboens<br />
formueomstændigheder, nej, den<br />
dækker over så gule og tyktflydende<br />
lækkerier som samme<br />
nabos alle intimeste gøremål, inclusive<br />
måske tallet på hans børn udenfor<br />
ægteskab.<br />
Læger kommer til at stå som en slags<br />
lastens fornemme kendere og syndens<br />
elegante skriftkloge. At vi selv betragter<br />
det hele under samme synsvinkel, som<br />
den vi annedgroede negle, kniber det at<br />
gøre visse mennesker begribeligt. -<br />
Et andet ganske pikant moment i <strong>lægeromaner</strong>ne<br />
er de skurkagtige læger. Deres<br />
tilstedeværelse kunne synes selvmodsigende<br />
på dette sted, men naturligvis må<br />
de være der, for efterhånden som<br />
læseren ubevidst irriteres på al den øvrige<br />
fuldkommenhed og ædelhed, skal han<br />
naturligvis have noget eller nogen at lade<br />
sin irritation gå ud over.<br />
- Det er jo nu engang sådan, at intet er<br />
bedre stof end en fremragende læges<br />
bedrifter.<br />
Det skulle da lige være en uheldig læges<br />
meriter —-<br />
Som læge ved man oprigtig talt ikke, om<br />
man skal røres eller forarges over det<br />
billede, der gives af os i <strong>lægeromaner</strong>.<br />
Som jeg før sagde, er tillid en conditio<br />
sine qua non<br />
i et ordentligt forhold mellem en læge og<br />
hans patient. Men-ne, - det kan også<br />
blive<br />
for meget af det gode!<br />
For mit eget vedkommende kan jeg så<br />
godt lide mit fag, at det gør ondt på mig
1960 - 69<br />
at se det behandlet og fremstillet så uværdigt,<br />
som det hyppigst sker .<br />
Den kærlighed, vi nærer til arbejdet,<br />
kommer, mand og mand imellem, ikke til<br />
orde på markskrigersk facon, og den<br />
stolthed, vi undertiden kan føle over<br />
medicinens formåen, er godt og grundigt<br />
blandet med ydmyghed over det mangt<br />
og meget, som vi ikke kan.<br />
Vi synes, faget er for godt til, at det skal<br />
fremstilles lattervækkende hos dets egne<br />
udøvere, og vi skal hilse det med glæde,<br />
den dag da en rigtig forfatter, maske<br />
sågar en digter, tager sig på at skrive en<br />
roman om os, sa vi kan genkende os selv<br />
og vore problemer som det, vi og disse<br />
er-<br />
Og så bliver man jo også bitter, når man<br />
nu ikke selv er kirurg! Hvorfor skal alle de<br />
andre udmærkede specialer ikke have<br />
deres velfortjente part af virakken? Vi har<br />
Tillæg til STUD MED – Tilbageblik for kommende læger<br />
Nr. 85 – 60. årgang<br />
December 2002<br />
www.fadl.dk/studmed<br />
fået: ”En læges kamp”; hvorfor ikke ”En<br />
ørelæges kamp”? Jeg har læst et værk<br />
betitlet: ”Brug hjertet –doktor”, hvad<br />
mener man om , ”Brug næsen – doktor”;<br />
den skulle handle om en pædiater.<br />
Hvilken dristig mand skriver en roman om<br />
en hudlæge? Og hvilken endnu dristigere<br />
mand fordrister sig i denne roman<br />
til at fortie, at denne specialist også<br />
beskæftiger sig med kønssygdomme?<br />
<strong>Om</strong> den gren af medicinen, som jeg<br />
regner for min: sygekasse-lægefaget, tør<br />
man jo slet ikke tale i denne anledning;<br />
så skal man da i det mindste være en<br />
gammel barsk bulderbasse af en<br />
distrikslæge. <strong>Med</strong> et hjerte af guld. -De er<br />
sjældne i vore dage. De blev nemlig i<br />
1915 afskaffet, ved lov.<br />
Men hvordan skal man efterhånden<br />
forlange, at en patient, som har vænnet<br />
sig til bøgernes legemligt og åndeligt<br />
130<br />
skarptskårne kirurg, skal føle sig helt tryg<br />
i hænderne på sin sygekasselæge, som<br />
måske er 160 cm høj, som har mave, og<br />
som måske begynder at blive skaldet?<br />
Tilmed er denne jo absolut ikke kirurg.<br />
Patienten kommer let til at overse den<br />
uomstødelige kendsgerning, at<br />
sygekasselægen - sine mangler tiltrods -<br />
kan være en ypperlig læge endda!