Vejledning om strandrensning - Naturstyrelsen
Vejledning om strandrensning - Naturstyrelsen
Vejledning om strandrensning - Naturstyrelsen
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Nedbrydning via mikroorganismer, fortrinsvis bakterier, svampe og gærceller, er<br />
den proces, hvorved størsteparten af den olie, der spildes, blive nedbrudt.<br />
Der er ikke påvist nogen enkelt mikroorganisme, der kan nedbryde alle<br />
forbindelser i råolie; oftest synes det at være tilfældet, at hver type af<br />
mikroorganismer nedbryder hver sin specifikke kulbrintegruppe. Der er nogle af<br />
oliernes bestanddele, der er meget modstandsdygtige overfor biologisk<br />
nedbrydning.<br />
Det anslås, at mellem 40 og 80 procent af en råolie under gunstige betingelser<br />
indenfor en overskuelig tidshorisont vil kunne nedbrydes af mikroorganismer.<br />
Procentdelen er afhængig af råolietypen. Tilstrækkelig ilt er en meget væsentlig<br />
betingelse for en hurtig nedbrydning.<br />
Selv <strong>om</strong> iltindholdet i havvandet meget sjældent er begrænsende, kan iltindholdet i<br />
lavvandede <strong>om</strong>råder være utilstrækkeligt til nedbrydningen. Anden forurening, fx<br />
fra kloakudløb, kan kræve så store iltmængder, at der kan opstå iltmangel, såfremt<br />
der også tilføres olie. I bundsedimenter er iltindholdet ringe, og olie, der er<br />
sedimenteret, vil kun nedbrydes meget langs<strong>om</strong>t, og i nogle tilfælde vil der praktisk<br />
taget ikke foregå nogen nedbrydning. Mikroorganismer er også afhængige af, at<br />
der er næringssalte til stede, fx kvælstof- og fosforforbindelser.<br />
Den biologiske nedbrydning foregår på grænsefladen mellem olie og vand. Derfor<br />
skal olien være findelt i vandet, for at der kan ske en væsentlig biologisk<br />
nedbrydning. Der skal også til stadighed være næringssalte og ilt til stede.<br />
Olieklumper og -flager samt vand-i-olie-emulsioner angribes derfor ikke<br />
væsentligt.<br />
Selv<strong>om</strong> mikroorganismer kan bruge visse oliekulbrinter s<strong>om</strong> energikilde og<br />
kulstofkilde, udøver oliekulbrinter, særligt de lette bestanddele, en giftvirkning<br />
overfor organismerne. Nedbrydningen vil derfor være hæmmet, indtil de giftigste<br />
bestanddele er fordampet eller fortyndet i vandet.<br />
Det er først og fremmest de lige alkaner (n-alkaner), der nedbrydes af<br />
mikroorganismerne; forgrenede forbindelser, cyklo-alkaner (naftener) og<br />
ar<strong>om</strong>atiske forbindelser nedbrydes kun meget langs<strong>om</strong>t. Kemisk og biologisk<br />
nedbrydning supplerer således hinanden delvist.<br />
Biologisk nedbrydning foregår op til 20 gange hurtigere ved 20° C end ved 5° C.<br />
Nedbrydningen foregår dog også ved temperaturer under 0° C, men er meget<br />
langs<strong>om</strong>, og den periode der går mellem olien spildes, og mikroorganismerne<br />
begynder at <strong>om</strong>sætte olien, kan være lang, fx 1 måned.<br />
Denne lange periode skyldes, at mikroorganismerne skal <strong>om</strong>stille sig til at <strong>om</strong>sætte<br />
oliekulbrinterne, men også at de lette fraktioner på grund af kulden bliver i vandet i<br />
længere tid og derved hæmmer mikroorganismerne. Desuden formerer<br />
mikroorganismer sig langs<strong>om</strong>mere i kulde.<br />
Olienedbrydende mikroorganismer er til stede overalt i havene, særlig i kystnære<br />
<strong>om</strong>råder. Deres antal på forskellige lokaliteter varierer imidlertid stærkt; således er<br />
de i kronisk olieforurenede <strong>om</strong>råder særligt rigt repræsenterede. I et “rent” <strong>om</strong>råde<br />
vil et oliespild efter nogen tid bevirke en opbl<strong>om</strong>string af de arter, der kan <strong>om</strong>sætte<br />
oliekulbrinterne. Se desuden kapitel 13 <strong>om</strong> fremme af den biologiske nedbrydning<br />
af olie.