Polarfronten 2004 – 1
Polarfronten 2004 – 1
Polarfronten 2004 – 1
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
UDGIVET AF DANSK POLARCENTER NR. 1/APRIL <strong>2004</strong> PRIS 35 kr.<br />
<strong>Polarfronten</strong><br />
Deporteret på ubestemt tid, læs s. 4<br />
Verdens mest besværlige lodskud, læs s. 8<br />
Isbjørne i fangenskab, læs s. 16
INDHOLD<br />
4<br />
6<br />
6<br />
8<br />
10<br />
11<br />
12<br />
15<br />
16<br />
24<br />
Deporteret på ubestemt tid<br />
I Herstedvester Fængsel sidder 19 grønlandske fanger<br />
indespærret på ubestemt tid.<br />
Havis på afveje<br />
Sand i havbunden ud for De Britiske Øer antyder, at<br />
havisen af og til har været på afveje.<br />
Fanger på fri fod<br />
Grønland har en af verdens mest liberale kriminallove og<br />
har f.eks. ingen lukkede fængsler.<br />
Verdens mest besværlige lodskud<br />
I maj <strong>2004</strong> vil en ekspedition indhøste de første danske<br />
erfaringer med at måle havdybden i Polhavet.<br />
Polarfisk i nettet<br />
Nordiske forskere kortlægger fiskebestandene fra<br />
Danmarkshavn til Scoresbysund.<br />
Jordskælv giver viden om Nordgrønlands undergrund<br />
Danske geofysikere måler tykkelsen af Grønlands jordskorpe vha. jordskælv i f.eks. Tyrkiet, Filippinerne og<br />
Costa Rica.<br />
Strabadser på havisen<br />
Ambitiøst forskningsprojekt skal kaste lys over sammenhængen mellem gener, miljø og livsstilsygdomme.<br />
Kommentar<br />
Et lokalt fingeraftryk på Grønlands fuglebekendtgørelse.<br />
I konstant bevægelse<br />
Københavns Zoo skal have nye isbjørne, men hvor velegnet er isbjørnen egentlig til et liv i fangenskab.<br />
Melodien, der blev væk …<br />
Fra sibirisk drivtømmer til koncertviolin.<br />
Dansk Polarcenter er en institution<br />
under Ministeriet for Videnskab,<br />
Teknologi og Udvikling og har til<br />
opgave at støtte og koordinere dansk<br />
polarforskning.<br />
<strong>Polarfronten</strong> udgives af:<br />
Dansk Polarcenter<br />
Strandgade 100H<br />
1401 København K<br />
Tlf.: 32 88 01 00<br />
Fax: 32 88 01 01<br />
E-mail: polarfronten@dpc.dk<br />
Internet: www.dpc.dk<br />
Udkommer 4 gange årligt<br />
Oplag: 6400<br />
Deadline for bidrag til næste nr.<br />
14. maj <strong>2004</strong>.<br />
Abonnement koster 125 kr. for et år og<br />
tegnes gennem Dansk Polarcenter.<br />
Redaktionen:<br />
Hanne Petersen<br />
ansvarshavende redaktør<br />
Poul-Erik Philbert,<br />
redaktør, DJ<br />
Irene Seiten, layout, DJ<br />
Kirsten Caning<br />
Henrik Elling<br />
Jens Jørgen Kjærgaard, DJ<br />
Jane Tolstrup<br />
Gabrielle Stockmann<br />
Henning Thing<br />
Produktion og tryk:<br />
Datagraf Auning AS<br />
Forsidefoto:<br />
Isbjørnedans, Staffan Widstrand<br />
Artikler i <strong>Polarfronten</strong> giver ikke nødvendigvis<br />
udtryk for Dansk<br />
Polarcenters holdning.<br />
Eftertryk er tilladt i uddrag med<br />
kildeangivelse.<br />
NORDISK MILJØMÆRKNING<br />
541 Tryksag 166
Foto: Niels Reeh<br />
Minedrift på isranden<br />
Glaciologen Niels Reeh drager i midten af april ud på iskanten for at afprøve en<br />
georadar. <strong>Polarfronten</strong>s læsere inviteres til at følge hans feltarbejde på DPC’s<br />
hjemmeside.<br />
Glaciologerne Niels Reeh og Francois<br />
Baumgartner fra DTU’s Center for Arktisk<br />
Teknologi tager i april på feltarbejde ved<br />
Pakitsoq nord for Ilulissat Isfjorden for at<br />
afprøve en ny metode, som de håber vil<br />
kunne bruges, når forskere i fremtiden<br />
skal indsamle store mængder is.<br />
Det er nemlig ikke altid, at forskere<br />
kan nøjes med nogle få milligram til deres<br />
isanalyser. Nogle gange skal de bruge<br />
meget store mængder is og må så i gang<br />
med en form for minedrift på isen. Det<br />
gælder f.eks. Niels Reeh, som er i gang<br />
med at undersøge årsagen til den pludselige,<br />
kraftige stigning i atmosfærens metanindhold<br />
for ca. 11.500 år siden. Hertil<br />
bruger han kulstof-14 metoden, som kræver<br />
store mængder is, fordi der ikke er<br />
særligt meget metan og dermed kulstof<br />
gemt i isens mikroskopiske hulrum.<br />
Først vil de to glaciologer dog som<br />
nævnt afprøve en ny metode til at kortlægge<br />
isen for at finde is med den rigtige<br />
alder. De vil koncentrere deres indsats om<br />
et lille område på et par hundrede meter,<br />
hvor de ved hjælp af en georadar vil undersøge,<br />
hvordan islagene ser ud 50-100<br />
m under isoverfladen.<br />
Feltarbejdet på isen i april kan dog blive<br />
en kold sag med temperaturer ned til<br />
<strong>–</strong>25 grader, men det er nødvendigt at få<br />
det overstået nu, inden isoverfladen begynder<br />
at smelte i løbet af foråret.<br />
Selvom det bliver travle dage på isen,<br />
har Niels Reeh indvilget i at invitere <strong>Polarfronten</strong>s<br />
læsere til at kigge forskerne<br />
over skulderen under feltarbejdet på isranden.<br />
Det sker på den måde, at Niels<br />
Reeh via sin satellittelefon vil sende rapporter<br />
og fotos hjem til <strong>Polarfronten</strong>s<br />
hjemmeside undervejs. Så følg Niels Reehs<br />
ekspedition til iskanten i perioden 22. <strong>–</strong><br />
29. april på DPCs nyhedsside<br />
www.dpc.dk/georadar.<br />
Uffe Wilken<br />
Indlandsisen er en gigantisk islagkage. De brunlige områder er lag af ældre sne, der faldt under<br />
kuldeperioden for ca. 11.500 år siden. De hvide lag er yngre sne, der faldt i den efterfølgende<br />
varme periode.<br />
<strong>Polarfronten</strong> med<br />
ansigtsløftning<br />
Det nummer af <strong>Polarfronten</strong>, du nu sidder<br />
med, ligner ikke helt det blad, vi har udsendt<br />
de seneste syv år. For det er med<br />
blade som med mennesker. Tiden sætter<br />
sine spor. Et design ældes og får umærkeligt<br />
et strejf af noget fortidigt. Til sidst er<br />
der kun en vej tilbage, en grafisk ansigtsløftning.<br />
Derfor har vi endnu en gang haft kontakt<br />
med grafikeren Sidsel Gaustadnes,<br />
som også udformede <strong>Polarfronten</strong>s oprindelige<br />
design, og hun har med nænsom<br />
hånd givet bladet nogle mere tidssvarende<br />
træk.<br />
På indholdssiden præsenterer vi også<br />
små ændringer. Vi introducerer en ny rubrik<br />
<strong>–</strong> Gletscherspalten <strong>–</strong> hvor vi bringer<br />
de små, interessante og pudsige historier<br />
fra polarområderne, og vi har gennemført<br />
mindre ændringer i sideopbygning<br />
og artiklernes længde. Men målet er det<br />
samme som hidtil: at bringe nyheder fra<br />
polarforskningens arbejdsmark i let tilgængelige<br />
og velillustrerede artikler.<br />
Og når vi nu er i gang, kan det jo ikke<br />
skjules, at det nu er slut med de gratis<br />
glæder for <strong>Polarfronten</strong>s læsere. Fra og<br />
med dette nummer bliver vi betalingsblad:<br />
125 kroner for en årgang på fire<br />
numre. Vores begrundelse er, at vi er blevet<br />
kvalt i vores egen succes. Et stærkt<br />
stigende antal abonnenter har gennem<br />
årene presset udgifterne til trykning og<br />
udsendelse støt og sikkert i vejret. Og senest<br />
har bortfaldet af portostøtten med<br />
en næsten tredobling af portoudgifterne<br />
for alvor sat os stolen for døren.<br />
<strong>Polarfronten</strong>s redaktion håber selvfølgelig,<br />
at rigtig mange læsere vælger at<br />
fortsætte deres abonnement. Og vi kan<br />
så for første gang sige, at vi håber, at vi i<br />
fremtiden kan give vores læsere noget<br />
for pengene.<br />
Abonnenterne vil senere modtage særskilt<br />
besked om de praktiske forhold i<br />
forbindelse med overgangen.<br />
Poul-Erik Philbert<br />
3
Deporteret på ubestemt tid<br />
I Herstedvester Fængsel sidder 19<br />
grønlandske fanger indespærret på<br />
ubestemt tid. Det står i grel modsætning<br />
til resocialiseringsprincippet og<br />
de åbne anstalter, som er grundpillerne<br />
i den grønlandske kriminallov.<br />
Udsnit af en plakat, som de grønlandske indsatte<br />
i Herstedvester har skabt.<br />
<strong>Polarfronten</strong> 1 / 04<br />
På anstalten ved Herstedvester sidder 19<br />
grønlændere for øjeblikket på den særlige<br />
afdeling for grønlandske fanger. De er anbragt<br />
på ubestemt tid og ved derfor ikke,<br />
hvornår de kan forvente at vende tilbage<br />
til afsoning af deres straf i en af de åbne<br />
anstalter i Grønland. For én af de indsatte<br />
er det foreløbig blevet til 17 år.<br />
Cand. scient. soc. Annemette Lauritsen<br />
mener, at de grønlandske fanger i Danmark<br />
er udsat for en umenneskelig hård straf:<br />
- Noget af det værste, der kan overgå et<br />
menneske, er at blive smidt ud af sit eget<br />
land og ikke vide, om man nogensinde<br />
kommer tilbage igen. Samtidig kommer<br />
de grønlandske fanger til en helt fremmed<br />
kultur i et dansk fængsel med dansk personale.<br />
Mange af dem kan ikke tale dansk<br />
og har måske ikke været uden for deres<br />
lille bygd før.<br />
For farlige til åben anstalt<br />
Annemette Lauritsen har både fagligt og<br />
personligt haft grønlænderne i Herstedvester<br />
tæt inde på livet de seneste år. Hun<br />
er nyuddannet fra Roskilde Universitetscenter<br />
og afsluttede sine socialvidenskabelige<br />
studier med et speciale om den<br />
grønlandske kriminallov. Sideløbende har<br />
hun siden 1998 været bistandsværge for<br />
grønlandske fanger i Herstedvester.<br />
Det var arbejdet som bistandsværge,<br />
som vækkede Annemette Lauritsens interesse<br />
for den grønlandske kriminallov:<br />
- Det virkede meget paradoksalt på mig,<br />
at en kriminallov, som ellers bygger på<br />
humane principper som resocialisering<br />
og åbne anstalter, samtidig kunne dømme<br />
lovovertrædere til deportation på ubestemt<br />
tid.<br />
Fangerne i Herstedvester er alle dømt<br />
for enten drab eller sexualforbrydelser.<br />
Det er imidlertid ikke gerningen i sig selv,<br />
som har ført til afsoningen i Herstedvester.<br />
I de åbne anstalter i Grønland finder<br />
man indsatte, som er dømt for tilsvarende<br />
eller grovere forbrydelser (se side 7).<br />
Forskellen er, at Herstedvester-fangerne<br />
efter en mentalundersøgelse er blevet<br />
fundet for farlige til at kunne afsone i en<br />
åben, grønlandsk anstalt og derfor dømt<br />
til anbringelse i en dansk anstalt på ubestemt<br />
tid.<br />
- Det er imidlertid lidt tilfældigt, hvem<br />
der kommer til Herstedvester, fortæller<br />
Annemette Lauritsen. Mentalobservationerne<br />
bliver udført af psykiatere enten i<br />
Danmark eller på Dr. Ingrids Hospital i<br />
Nuuk, og der er en tendens til, at de danske<br />
undersøgelser oftere fører til forvaring<br />
i en dansk anstalt end de grønlandske.<br />
Ingen resocialisering<br />
Anstalten ved Herstedvester er et lukket<br />
fængsel, hvor der er indrettet en 'grønlænderafdeling'<br />
med plads til 12 indsatte. Størsteparten<br />
af personalet, som består af<br />
psykolog, psykiater og fængselsbetjente,<br />
er udelukkende dansktalende.<br />
For øjeblikket sidder 19 personer i tidsubestemt<br />
anbringelse, og ud af en befolkning<br />
på 50-60.000 lyder det måske ikke af<br />
så meget. Men set i lyset af, at der kun er<br />
godt og vel 20 danskere i denne form for<br />
forvaring, er der tale om en markant overrepræsentation.<br />
Hensigten med opholdet i Herstedvester<br />
er at gøre de indsatte klar til den videre<br />
afsoning af straffen i Grønland. Men<br />
ifølge Annemette Lauritsen viser hendes<br />
samtaler med behandlere og fanger på<br />
Herstedvester, at der er store problemer<br />
med at resocialisere til det grønlandske<br />
samfund. Behandlerne giver udtryk for,<br />
at det på grund af kulturforskelle og sprogproblemer<br />
er næsten umuligt at gennemføre<br />
en fremadrettet behandling. Og selvom<br />
størsteparten af de grønlandske fanger<br />
har begået deres forbrydelse under<br />
stærk påvirkning af alkohol eller hash,<br />
foregår der ikke nogen systematisk misbrugsbehandling<br />
i Herstedvester.<br />
Behandlerne taler om, at de grønlandske<br />
fanger som et resultat af opholdet føler<br />
sig mere og mere identitetsløse. Årsagen<br />
til at de sidder i fængsel glider i baggrunden,<br />
og de begynder at opleve sig<br />
selv mere som ofre end som personer,<br />
der har forvoldt andre mennesker skade.<br />
Over for Annemette Lauritsen giver<br />
nogle af fangerne udtryk for en bitterhed<br />
i forhold til deres hjemland. En af de ind-
For nogle af de grønlandske indsatte i Hersted-<br />
vester har det været svært at komme tilbage<br />
til det grønlandske samfund. En af de indsatte<br />
prøvede efter 12-13 år at vende tilbage til en<br />
af de åbne anstalter i Grønland, men er i dag<br />
tilbage i Herstedvester på 17. år.<br />
satte udtrykker det på den måde, at han<br />
er blevet degraderet fra ’at være storfanger<br />
til at være fange’. En anden siger, at<br />
efter slaveriets ophør tilhører han den<br />
sidste befolkningsgruppe i verden, som<br />
det stadig er tilladt at deportere.<br />
Svært at vende tilbage<br />
Behandlingen på Herstedvester koncentrerer<br />
sig primært om de psykiske problemer,<br />
der opstår som følge af selve fængselsopholdet.<br />
- Ideen bag de åbne anstalter i Grønland<br />
var netop at undgå de skader, som<br />
indespærringen kan føre til, siger Annemette<br />
Lauritsen. Det kan derfor synes paradoksalt,<br />
når behandlerne i Herstedvester<br />
fortæller, at deres ressourcer primært<br />
går til at lappe på skader, der er et resultat<br />
af at være anbragt i et lukket fængsel<br />
på ubestemt tid, langt væk fra hjemlandet.<br />
Erfaringerne er da også, at det efter<br />
blot nogle få år i Herstedvester kan være<br />
særdeles svært at vende tilbage til det<br />
grønlandske samfund til videre afsoning.<br />
Da Annemette Lauritsen startede som bistandsværge<br />
i Herstedvester i 1998, sad<br />
der seks grønlandske fanger i fængslet. I<br />
dag er der 19. I den periode har det kun<br />
været forsøgt at flytte to tilbage til Grønland.<br />
Den ene fik et tilbagefald, men klarer<br />
sig nu godt i Grønland, efter at han<br />
personligt finansierede et Minnesota-ophold.<br />
Den anden, som havde siddet 12-13<br />
år i dansk fængsel, fik et kulturchok og<br />
følte sig udstødt og forfulgt. Han er i dag<br />
tilbage i Herstedvester, hvor han sidder<br />
på 17. år.<br />
Bryd den onde cirkel<br />
Annemette Lauritsen håber, at Retsvæsenskommissionens<br />
kommende betænkning<br />
vil komme med nogle løsningsforslag<br />
på problemet. Men hun understre-<br />
ger, at det forebyggende arbejde er afgø-<br />
rende. Størsteparten af fangerne i Her-<br />
stedvester er op vokset op under svære<br />
kår i familier med alkohol- og voldsproblemer,<br />
og det er en opvækst, som de har<br />
til fælles med mange af nutidens institutionsbørn<br />
i Grønland.<br />
Fakta<br />
Grønlands Kriminallov<br />
Grønlands kriminallov blev indført i 1954 og blev<br />
betragtet som moderne og banebrydende, idet<br />
den bygger på principper med udgangspunkt i<br />
gerningsmandens livsforløb og resocialisering.<br />
Gerningsmænd udelukkes kun undtagelsesvis<br />
fra samfundet, og der findes kun åbne anstalter<br />
i Grønland. Ved lovens indførelse i 1954 blev der<br />
indføjet en paragraf, som anbefalede, at loven<br />
skulle følges op af videnskabelige undersøgelser,<br />
med henblik på reformer af loven i takt med<br />
samfundets og kriminalitetens udvikling. Disse<br />
undersøgelser og reformer er stort set udeblevet.<br />
I 1994 nedsatte Justitsministeriet og Grønlands<br />
Hjemmestyre ’Den Grønlandske Retsvæsenskommission’.<br />
Kommissionen havde til opgave<br />
i løbet af 3-4 år at gennemgå og foreslå<br />
ændringer af det grønlandske retsvæsen. Betænkningen<br />
er i dag 10 år efter stadig ikke fremlagt,<br />
men er på trapperne.<br />
- Først når vi får brudt denne onde<br />
cirkel, har vi gjort noget radikalt ved<br />
problemet, slutter hun.<br />
Poul-Erik Philbert<br />
Kontakt: Annemette Lauritsen,<br />
tlf. 22847017, annemette@2night.dk<br />
Foto: Tine Bryld<br />
5
Foto: Ole Bennike.<br />
Havis på afveje<br />
Sand i havbunden ud for De Britiske Øer antyder, at havisen af og til har<br />
været på afveje.<br />
De irske munke har givetvis fået deres<br />
bønner galt i halsen, da de for et halvt årtusind<br />
siden sad og skuede ud over det<br />
uendelige Atlanterhav. For sejlende i en<br />
gigantisk pøl af ferskvand flød hvide isskosser<br />
fra Østgrønland og Det Arktiske<br />
Hav. Et nyligt afsluttet ph.d.-arbejde påpeger<br />
sammenhængen mellem havisen<br />
og klimaet i det nordatlantiske område<br />
efter sidste istid.<br />
Kolde gys i Golfstrømmen<br />
Det er ikke kun iskernerne fra den grønlandske<br />
Indlandsis, der viser kraftige klimavariationer<br />
i løbet af de sidste 11.000<br />
år. Også de borekerner med sedimenter<br />
fra en sydgrønlandsk sø og fra havbunden<br />
i 250 meters dybde ud for Islands nordvestkyst,<br />
som Camilla Snowman Andresen<br />
i sit ph.d.-projekt fra Geologisk Institut<br />
på Københavns Universitet har analyseret,<br />
viser markante kolde og varme<br />
perioder. At klimavariationerne er sammenfaldende<br />
med andre forskeres data<br />
fra Irland tyder på, at forandringerne har<br />
dækket hele det Nordatlantiske område.<br />
Som forklaring på dette trækker Camilla<br />
Andresen en parallel til en begivenhed,<br />
der fandt sted i 1960’erne og 1970’erne,<br />
hvor en unormal stor pøl af fersk<br />
<strong>Polarfronten</strong> 1/04<br />
overfladevand kunne følges rundt i Nordatlanten.<br />
I lighed med andre forskere bruger<br />
hun denne såkaldte Great Salinity<br />
Anomaly som inspiration til at forklare<br />
de kuldeperioder, der træder frem som<br />
ekstra høje tinder i hendes diagrammer.<br />
Hun uddyber:<br />
- Jeg forestiller mig, at man i perioder<br />
har haft store mængder havis og isbjerge<br />
fra Østgrønland og Det Arktiske Ocean,<br />
som kraftige, nordlige vinde har skubbet<br />
til Sydgrønland og til områder så langt<br />
sydpå som Irland. Samtidig har en forstærket<br />
Østgrønlandsk Strøm givet isen<br />
et ekstra skub. Undervejs er havisen smeltet<br />
og blevet til en kæmpemæssig, kold<br />
ferskvandspøl midt i den lune og salte<br />
Golfstrøm. De enorme mængder is har<br />
sammen med hyppige, kolde nordenvinde<br />
påvirket klimaet lige fra Sydgrønland<br />
til Irland og Nordeuropa. Det var noget<br />
man så for eksempel under Den Lille Istid.<br />
Ud over egne data bygger Camilla Andresen<br />
sine formodninger på andre forskeres<br />
data. De har fundet grus og småsten<br />
i sedimenterne ud for den irske vestkyst.<br />
Aflejringerne kan kun være kommet<br />
den lange vej fra Grønland som blind<br />
passager i isen, hvor de har været mast<br />
ind og frosset fast. Efterhånden som isen<br />
smeltede, dryssede stenene ned på havbunden<br />
langt fra deres oprindelse.<br />
Kontroversiel teori<br />
Camilla Andresen er meget forsigtig, når<br />
hun skal pege på årsager til dette fænomen.<br />
En af forklaringerne kunne være variationer<br />
i solaktiviteten, som forstyrrer<br />
Jordens naturlige system. Hun siger:<br />
- Nogle forskere ser et sammenfald<br />
mellem lav solaktivitet og kuldeperioder.<br />
Geologerne arbejdede på den<br />
isdækkede sø tæt på Kap Farvel<br />
med at bore sedimentkerner ud.<br />
Foto: Magnus Elander<br />
Mit materiale viser også dette sammenfald,<br />
men jeg har desværre ikke statistisk<br />
belæg for at drage denne konklusion. Jeg<br />
må nøjes med at konstatere, at det kunne<br />
være en mulig forklaring. Det er dog nok<br />
mere sandsynligt, at det er dannelsen af<br />
kraftige højtryk og lavtryk over Grønland<br />
og Barentshavet, der styrer vindene og de<br />
store ismassers transport ud i Atlanten.<br />
Alligevel vil jeg ikke helt udelukke, at solaktiviteten<br />
gennem processer i atmosfæren<br />
kunne tænkes at have en vis indflydelse<br />
på trykfordelingen.<br />
Uffe Wilken<br />
Kontakt: Camilla Snowman Andresen,<br />
camilla.andresen@geol.lu.se
Den arktiske havis har tidligere kortvarigt været<br />
på besøg langt nede i Nordatlanten. Camilla<br />
Snowman forestiller sig, at det er sket i perioder<br />
med specielt store mængder havis fra<br />
Østgrønland og Det Arktiske Ocean kombineret<br />
med kraftige, nordlige vinde. De enorme<br />
mængder is har sammen med de kolde vinde<br />
påvirket klimaet lige fra Sydgrønland til Irland<br />
og Nordeuropa.<br />
Fanger på fri fod<br />
Grønland har ingen lukkede fængsler. De indsatte <strong>–</strong> også personer dømt for<br />
drab og voldtægt - sidder i åbne anstalter, går på arbejde og har udgangstilladelse<br />
jævnligt. Men måske står en af verdens mest liberale kriminallove for fald.<br />
Den grønlandske kriminallov har forbløffet<br />
mange gennem årene. Senest en amerikansk<br />
journalist fra en stor New Yorkavis,<br />
som undrende kunne fortælle sine<br />
læsere, hvordan mord- og voldsdømte<br />
grønlændere færdes frit i lokalsamfundet,<br />
har arbejde og går på jagt. Cand. scient.<br />
soc. Annemette Lauritsen, som har<br />
skrevet speciale om den grønlandske kriminallov,<br />
har mødt reaktionerne ofte:<br />
- Nogle tror, at de indsatte kan komme<br />
og gå, som de vil. Men det passer ikke. De<br />
går på arbejde og har udgang nogle aftener<br />
om ugen, men bliver låst inde om natten<br />
og skal indtage alle deres måltider på<br />
anstalten.<br />
Gerningsmanden i centrum<br />
Den meget liberale kriminallov afspejler<br />
nogle grundlæggende forskelle i forhold<br />
til f.eks. den danske straffelov. I Danmark<br />
ser domstolene på gerningen, som bliver<br />
takseret til frihedsberøvelse i en bestemt<br />
periode ud fra den strafferamme, loven<br />
opstiller.<br />
I Grønland tager man udgangspunkt i<br />
gerningsmanden og lader f.eks. hans livsforløb<br />
og sociale netværk påvirke udmålingen<br />
af anbringelsen. Samtidig bygger<br />
den grønlandske kriminallov på resocialiseringsprincippet,<br />
der indebærer, at man<br />
forsøger at forebygge, at forbrydelsen gentages,<br />
og lader den kriminelle forblive en<br />
del af samfundet under afsoningen.<br />
Det betyder, at en person, der har begået<br />
en personfarlig forbrydelse som voldtægt,<br />
drab eller grov vold, som regel bliver<br />
anbragt i en af Grønlands fire, åbne anstalter,<br />
mens et mindre antal bliver sendt<br />
til Danmark til afsoning i fængslet i Herstedvester<br />
på ubestemt tid (se artiklen s. 4).<br />
Begyndende kritik<br />
Loven blev gennemført efter den juridiske<br />
ekspedition i 1948, som havde undersøgt<br />
sædvaner på retsområdet i Grønland og<br />
fundet ud af, at den traditionelle konflikt-<br />
løsning byggede på at beholde lovovertræderen<br />
i samfundet.<br />
Annemette Lauritsen mener, at det åbne<br />
system har fungeret rimelig godt, og at<br />
de fleste grønlændere til dels har accepteret<br />
de regler, de er blevet pålagt, selvom de<br />
måske ikke inderst inde har billiget dem.<br />
Men samtidig peger hun på, at der er et<br />
holdningsskifte på vej, så flere åbent begynder<br />
at kritisere systemet. Hun mener,<br />
at det sandsynligvis hænger sammen<br />
med, at kriminaliteten har ændret karakter<br />
gennem årene og er blevet mere rå.<br />
- Jeg synes også, det er et problem, at<br />
resocialiseringen, som kan være et springbræt<br />
ud af en social deroute for den kriminelle,<br />
for mange grønlændere synes at<br />
foregå på bekostning af andre marginaliserede<br />
grupper, som ikke får den samme<br />
hjælp, understreger Annemette Lauritsen.<br />
Betænkning på vej<br />
En af foregangsmændene bag kriminalloven,<br />
Verner Goldschmidt, kaldte i sin tid<br />
loven for et socialt eksperiment, for han<br />
forudså, at det grønlandske samfund og<br />
dermed kriminaliteten ville ændre sig<br />
markant i fremtiden. Det blev derfor indskrevet<br />
i loven, at den skulle følges op af<br />
videnskabelige undersøgelser.<br />
Det skete imidlertid først med nedsættelsen<br />
af Retsvæsenskommissionen for<br />
10 år siden. Kommissionens arbejde er<br />
trukket ud, og den afsluttende betænkning<br />
har været længe undervejs,. Det er<br />
ifølge Annemette Lauritsen et problem,<br />
fordi en del af dens data stammer fra undersøgelser<br />
fra midten af 1990’erne. Den<br />
sidste udmelding er, at betænkningen er<br />
på trapperne og vil komme i april.<br />
Foreløbig har Retsvæsenskommissionen<br />
lagt op til, at den vil anbefale, at der<br />
oprettes to lukkede anstalter i Grønland<br />
og en ny åben anstalt på østkysten.<br />
Poul Erik Philbert<br />
Kontakt: Annemette Lauritsen,<br />
tlf. 22 84 70 17, annemette@2night.dk<br />
7
Alert<br />
Islejr<br />
<strong>Polarfronten</strong> 1/04<br />
Verdens mest<br />
besværlige lodskud<br />
I maj <strong>2004</strong> vil fem mand indhøste de første danske erfaringer med at måle havdybden i Polhavet. Der<br />
er tale om et logistisk kompliceret projekt, som har krævet et halvt års planlægning.<br />
Nu om dage er det forholdsvis enkelt at foretage et<br />
lodskud af vanddybden. Det sker med et ekkolod, som<br />
man for mindre end et par tusind kroner kan købe i<br />
stort set hver en lystbådehavn i Danmark. Anskaffer<br />
man også GPS (instrument til satellitbaseret positionsbestemmelse)<br />
til andre to tusinde kroner, kan man gå<br />
i gang med sin helt egen lille havopmåling.<br />
Det hele bliver en anelse mere besværligt, når man<br />
skal foretage havopmåling i Polhavet, blot 550 km fra<br />
Nordpolen, i et farvand fyldt med havis på op til 5 meters<br />
tykkelse, med store isskruninger og vanddybder<br />
på op til 2,5 km.<br />
Flere mulige modeller<br />
Det er udfordringen for fem specialister fra Grønland,<br />
Danmark og Canada, når de som et pilotprojekt inden<br />
for Kontinentalsokkelprojektet i maj måned skal undersøge<br />
mulighederne for at måle vanddybder fra Polhavets<br />
is. Der kan på et senere tidspunkt blive behov<br />
for mere systematiske målinger af vanddybden fra<br />
Det danske havopmålingsprojekt i Polhavet har den<br />
canadiske station Alert som base. Selve målearbejdet<br />
foregår fra en islejr ude i Polhavet 700 kilometer fra Alert.<br />
Dybdemålinger<br />
havisen i Polhavet, og det er derfor væsentligt at udvikle<br />
en hurtig og præcis teknik til dette.<br />
Planlægningen af søopmålingen er lige nu i gang i<br />
Farvandsvæsnet. Søopmåler Morten Sølvsten fortæller:<br />
- Det vil være ideelt, hvis vi kan foretage lodskuddene<br />
direkte fra isens overflade igennem den tykke<br />
havis. Denne teknik er tidligere testet på lavere vanddybder<br />
og i ferskvand, men aldrig i havvand på 2,5 kilometers<br />
dybde. Kan vi ikke foretage målingerne fra<br />
isens overflade, må vi bore huller, så vi kan få ekkoloddets<br />
måler ned under isen. Vi arbejder for øjeblikket<br />
med to mulige isboresystemer, og for at være<br />
bedst muligt forberedt vil vi i marts eller april teste<br />
alt udstyret på havisen ud for Kangerlussuaq (Søndre<br />
Strømfjord) i Grønland.<br />
Rejsen til Polhavet<br />
Dansk Polarcenters logistiker Jørgen Skafte står for den<br />
praktiske planlægning af ekspeditionen. Han fortæller:<br />
- Basen for opmålingsprojektet bliver det canadiske<br />
forsvars station Alert på Ellesmere Island, og rejsen<br />
hertil foregår med almindeligt rutefly til Qaanaaq<br />
(Thule) i det nordlige Grønland og herfra videre med<br />
specialfly til Alert.<br />
Operationerne ude i Polhavet skal foregå med helikopter,<br />
men det kræver, at der i forvejen bliver udlagt<br />
depoter med brændstof, da det ikke er muligt for helikopteren<br />
at flyve fra Alert til opmålingsstedet og tilbage<br />
igen uden at tanke undervejs.<br />
Projektet køber flybrændstoffet på Thule Air Base til<br />
ca. 4 kr. pr. liter, og herfra bliver det transporteret<br />
videre til Alert med et Hercules-transportfly med ski.<br />
Transporten fra Alert til positionerne i Polhavet vil<br />
ske med en Twin-Otter. Den er velegnet, fordi den kun<br />
behøver cirka 100 meters rimelig plan havis for at lande<br />
og starte og på en enkelt flyvning kan transportere<br />
ca. 1200 liter flybrændstof de 700 km ud i Polhavet.<br />
Endelig skal alt uforbrugt brændstof tilbage til Alert<br />
ved projektets afslutning. Medregner man udgiften til<br />
transport og radiomærkning, bliver prisen på brændstof<br />
i Polhavet ca. 45 kr. pr. liter. Den anvendte helikopter<br />
sluger ca. 150 liter pr. time.
Foto: Magnus Elander<br />
Samarbejde sparer ressourcer<br />
Når man arbejder med omkostningstunge ekspeditioner<br />
i fjerne og svært tilgængelige egne, er der mange<br />
penge at spare, hvis udgifterne kan deles mellem<br />
flere projekter.<br />
Kontinentalsokkelprojektet har slået sig sammen<br />
med et EU-finansieret forskningsprojekt, GreenIce,<br />
med dansk, tysk og engelsk deltagelse. GreenIce-forskerne<br />
skal arbejde med forskellige teknikker til at<br />
måle havisens tykkelse i Polhavet og har planlagt at<br />
anlægge en lejr til ca. 10 personer på havisen.<br />
Det giver Kontinentalsokkelprojektet en mulighed<br />
for at anvende islejren til brændstofdepot. Desuden<br />
vil en logistiker fra projektet deltage i driften af islejren,<br />
og det kan vise sig nyttigt, hvis der senere bliver<br />
brug for at anlægge en selvstændig islejr i Polhavet.<br />
Hektiske dage på isen<br />
Hele projektet vil blive gennemført inden for fjorten<br />
dage i maj. Timingen er kritisk. Det er bedst at lande<br />
med fly på Polhavets is i vinterperioden, hvor sneen<br />
er tør og fast. Men polarnattens mørke gør det i denne<br />
periode umuligt for piloterne at finde egnede landingspladser.<br />
Kompromisset er at foretage målingerne<br />
i det korte forår, hvor solen står højt på himlen<br />
næsten hele døgnet og der stadig er sikkerhed for<br />
frost og relativt stabil is.<br />
Ekspeditionsdeltagerne vil, mens de er i Polhavet<br />
fra 11. til 27. maj, dagligt sende beretninger, som vil<br />
blive bragt på Kontinentalsokkelprojektets hjemmeside:<br />
www.a76.dk.<br />
Morten Rasch<br />
Det er en stor logistisk opgave at måle havdybden i Polhavet. Arbejdet på isen<br />
støttes af helikoptere, mens brændstoffet flyves ud på isen med Twin-Otter-fly<br />
(billedet), som er velegnede til disse transporter, fordi de kun behøver ca. 100<br />
meter plan havis for at lande og lette.<br />
Havretskonventionens Artikel 76<br />
FN’s havretskonvention af 1982 opstiller reglerne for fordeling af havbunden uden<br />
for 200 sømil-grænsen. Konventionens Artikel 76 definerer den juridiske kontinentalsokkel,<br />
som er det område, hvor en nation kan kræve eneret på havbundens<br />
ressourcer. Den juridiske kontinentalsokkel er defineret på basis af de geologiske<br />
og topografiske forhold på havbunden.<br />
Den 29. april 2003 besluttede Folketinget, at Danmark skal ratificere FN’s havretskonvention.<br />
Efterfølgende har også Færøernes Lagting og Grønlands Landsting<br />
tiltrådt denne beslutning.<br />
Fra tidspunktet for ratifikationen, som formelt forventes gennemført i <strong>2004</strong>, har<br />
vi 10 år til at fremsætte krav om nye havbundsområder ud over 200 sømil-grænsen.<br />
For Danmark, Færøerne og Grønland er der fem interessante områder, heriblandt<br />
selve Nordpolen. For at kunne dokumentere kravet om retten til nye havbundsområder<br />
har Videnskabsministeriet igangsat et Kontinentalsokkelprojekt i<br />
samarbejde med det færøske Landsstyre og det grønlandske Hjemmestyre og<br />
med deltagelse af danske, færøske og grønlandske institutioner.Kontinentalsokkelprojektet<br />
skal identificere de områder, hvor krav om retten til nye havbundsområder<br />
kan fremsættes, samt indsamle, tolke og dokumentere de nødvendige<br />
data for en kravfremsættelse over for FN.<br />
Polhavet nord for Grønland er et af de områder, hvor Rigsfællesskabet vil have<br />
mulighed for at udvide sit territorium. Det er i denne sammenhæng væsentligt at<br />
vise, at den såkaldte Lomonosov Ryg er en kontinentalplade, som naturligt hænger<br />
sammen med Grønland. Dette er baggrunden for de planlagte undersøgelser<br />
ud for Nordgrønland, som startes i <strong>2004</strong> og som foreløbigt er planlagt til at fortsætte<br />
i 2005 og 2006.<br />
9
Polarfisk i nettet<br />
Vi ved ikke særlig meget om fiskebestandene i de østgrønlandske fjorde.<br />
Det råder nordiske forskere bod på i disse år, hvor de fra forskningsskibet<br />
’Jan Mayen’ kortlægger området fra Danmarkshavn til Scoresbysund.<br />
Et hold nordiske fiskebiologer har taget<br />
hul på den første, store kortlægning af fiskebestandene<br />
i de østgrønlandske fjorde<br />
og kystområder. Med det isforstærkede<br />
forskningsskib ’Jan Mayen’ lykkedes det i<br />
begyndelsen af oktober, et tidspunkt hvor<br />
isen normalt er på sit mindste, at trænge<br />
ind i fjordene og indsamle fiske- og vandprøver<br />
fra 20 udvalgte positioner på strækningen<br />
fra Danmarkshavn til Eskimonæs.<br />
Vi ved meget lidt<br />
Ombord på ’Jan Mayen’ var - foruden besætningen<br />
på 11 mand - 15 forskere og<br />
studerende, hvoraf flertallet kommer fra<br />
universiteterne i Tromsø og København.<br />
Projektets nordiske indhold blev yderligere<br />
understreget af forskere fra Island<br />
og Grønland, mens det internationale islæt<br />
kom fra Italien og Rusland.<br />
Projektets leder, fiskebiologen Jørgen<br />
Schou Christiansen, er dansker, men har<br />
været ansat på Tromsø Universitet siden<br />
1985. Han understreger, at det er en af de<br />
hvide pletter på forskningens landkort,<br />
man forsøger at fjerne med det såkaldte<br />
TUNU-projekt:<br />
- Vi ved meget lidt om fiskebestandene<br />
i Nordøstgrønland, og den viden, vi har,<br />
stammer hovedsagelig fra analyser af maveindholdet<br />
fra sæler og fugle. Samtidig<br />
er der et klart behov for at undersøge,<br />
hvordan de aktuelle klimaændringer med<br />
højere temperaturer, mindre havis og et<br />
voksende ferskvandsindhold i fjordene<br />
TUNU-projektets togter foregår på Tromsø<br />
Universitets ’Jan Mayen’, som er Norges<br />
eneste isforstærkede forskningsfartøj. Skibet<br />
er 70 meter langt og er en ombygget trawler.<br />
Fryserummet er ombygget til kahytter til de<br />
videnskabelige medarbejdere, og der er et<br />
auditorium med plads til 30 personer.<br />
<strong>Polarfronten</strong> 1/04<br />
påvirker fiskebestanden og de fiskearter,<br />
som er tilpasset arktiske forhold.<br />
Forskerne undersøger ikke blot fisk,<br />
men vil også indsamle data om havdybde,<br />
vandtemperaturer og saltholdighed.<br />
Målet er at dække de 800 km i fugleflugt<br />
fra Danmarkshavn til Scoresbysund. Det<br />
første store togt i 2003 og nogle indledende<br />
undersøgelser i 2002 er i hus, og de vil<br />
så i de kommende år blive fulgt op af tre<br />
store togter, som skal dække den resterende<br />
strækning til Scoresbysund.<br />
Det er vigtigt at have sammenlignelige<br />
data fra flere år. Det sikrer forskerne ved<br />
hvert år at indlægge et overlap, hvor en<br />
række af forrige års prøvetagninger bliver<br />
gentaget, og ved at reservere hele det sid-<br />
Foto: Henrik Schurmann<br />
ste togt til et nyt besøg på de mest inter-<br />
essante prøvesteder fra de foregående<br />
års togter.<br />
Polarfisk er klimafølsomme<br />
Vi må vente på de nye forskningsresultater,<br />
til togterne er afsluttet. Men foreløbig<br />
er det kommet bag på forskerne, at istorsken<br />
er så udbredt i Østgrønlands fjorde.<br />
Man møder den dog især inderst i fjordene,<br />
hvor vandets er koldest. Længere ude<br />
bliver den gradvist afløst af polartorsken,<br />
som er mere fleksibel i forhold til vandtemperaturerne.<br />
- Polarfisk er som helhed meget følsomme<br />
over for klimaændringer, så selv<br />
små temperaturændringer på 1/ 2° kan på-
virke udbredelsesområdet for fiskene<br />
markant, siger Jørgen S. Christiansen. Og<br />
det vil igen have konsekvenser for hele<br />
økosystemet. Man må ikke glemme, at<br />
polartorsk og istorsk indgår centralt i næringskæden,<br />
hvor de er bindeleddet mellem<br />
plankton og krebsdyr og de større<br />
havpattedyr.<br />
TUNU-programmet har modtaget støtte<br />
fra Nordic Arctic Research Programme<br />
(NARP) og vil i fremtiden blive støttet af<br />
Nordisk Forskeruddannelsesakademi<br />
(NORFA).<br />
Poul-Erik Philbert<br />
Kontakt: Jørgen S. Christiansen, Tromsø<br />
Universitet, joergenc@nfh.uit.no<br />
Jordskælv giver viden om<br />
Nordgrønlands undergrund<br />
Danske geofysikere måler tykkelsen af Grønlands jordskorpe ved hjælp af<br />
jordskælv i f.eks. Tyrkiet, Filippinerne og Costa Rica. Det kan give en helt<br />
nødvendig viden om jordskorpen i Nordgrønland.<br />
I sommeren 1999 skete et større jordskælv<br />
i Tyrkiet. 20 minutter senere blev de nu<br />
meget dæmpede rystelser registreret af<br />
et måleinstrument på Station Alert på Ellesmere<br />
Island i det nordlige Canada,<br />
4.818 km fra Tyrkiet. Og yderligere 50 sekunder<br />
senere blev rystelserne registreret<br />
på Station Nord i det nordøstligste<br />
Grønland.<br />
Efter en del regnearbejde kan disse data<br />
fortælle om tykkelsen af de øverste par<br />
hundrede kilometer af undergrunden i<br />
det allernordligste Grønland. Det kan blive<br />
en vigtig viden, når Rigsfællesskabet<br />
skal sikre sig rettighederne til havbunden<br />
nord for Grønland.<br />
Viden om undergrunden er vigtig<br />
Det er geofysikerne Trine Dahl-Jensen<br />
(Danmarks og Grønlands Geologiske Undersøgelser)<br />
og Tine Larsen (Kort- og Matrikelstyrelsen),<br />
som har udviklet teknikken<br />
til at måle Grønlands dybe undergrund<br />
ved hjælp af rystelser fra jordskælv<br />
fjernt fra Grønland (se også <strong>Polarfronten</strong><br />
4/03 s. 17). Foreløbig har deres arbejde<br />
gjort det muligt at kortlægge Grønlands<br />
undergrund langt under Indlandsisen.<br />
De to forskere registrerer rystelserne<br />
fra jordskælv med meget fintfølende instrumenter,<br />
såkaldte seismografer, og de<br />
kan herefter ud fra rystelsernes udbredelseshastighed<br />
ikke alene beregne tykkelsen<br />
af jordskorpen ved hver seismograf,<br />
men også de dybere strukturer ned<br />
til nogle hundrede kilometer på strækningen<br />
imellem jordskælvet og seismograferne.<br />
I forbindelse med Kontinentalsokkelprojektet<br />
(se side 8) får de to forskeres<br />
målinger en meget direkte praktisk be-<br />
tydning. De kan give den helt nødvendige<br />
viden om undergrunden i det allernordligste<br />
Grønland, hvis Danmark i<br />
fremtiden skal stille krav om nye havområder<br />
nord for Grønland. Ved at supplere<br />
de nuværende seismografer ved Alert og<br />
Station Nord med yderligere tre seismografer<br />
i Nordgrønland, vil de to forskere<br />
om nogle år være i stand til at beregne<br />
tykkelsen af jordskorpen i dette område.<br />
Vindmøller og solpaneler i ødemarken<br />
Det er ikke nogen simpel sag at opstille<br />
seismografer i det allernordligste Grønland.<br />
Der er tale om uhyre fintfølende instrumenter,<br />
som skal placeres på et stabilt<br />
underlag og forsynes med strøm året<br />
rundt. Seismograferne skal sættes ud i<br />
august <strong>2004</strong>, og det bliver Trine Dahl-Jensen,<br />
der sammen med logistiker Jørgen<br />
Skafte fra Dansk Polarcenter og geofysiker<br />
Peter Voss fra KMS skal stå for arbejdet<br />
i den nordgrønlandske ødemark. De<br />
skal støbe fundamenter til seismograferne<br />
og etablere strømforsyning ved hjælp<br />
af vindmøller og solpaneler. Til sidst skal<br />
de placere det fintfølende instrument<br />
uhyre præcist og have det sat igang.<br />
De første data kan indhentes fra seismograferne<br />
i 2005, men om de gør det muligt<br />
at beregne tykkelsen af jordskorpen<br />
afhænger helt af, om der har været tilstrækkeligt<br />
mange større jordskælv med<br />
den rette geografiske placering. Det er imidlertid<br />
planlagt, at seismograferne skal<br />
blive stående til 2007, og til den tid regner<br />
Trine Dahl-Jensen helt sikkert med at<br />
have nok data til sine beregninger.<br />
Morten Rasch<br />
11
Strabadser på havisen<br />
Ambitiøst forskningsprojekt med deltagelse<br />
af danske eventyrere og grønlandske<br />
fangere fra Qaanaaq skal<br />
kaste lys over sammenhængen mellem<br />
gener, miljø og moderne livsstilssygdomme.<br />
16 danske forsøgspersoner<br />
kan se frem til syv, hårde<br />
uger på havisen i Nordvestgrønland,<br />
men også en oplevelse for livet.<br />
Det summer af højspændt aktivitet på<br />
Rigshospitalets Center for Muskelforskning<br />
(CMRC). De endelige forberedelser<br />
til den store Greenland Expedition <strong>2004</strong>,<br />
som løber af stablen fra 15. marts til 1.<br />
maj i og omkring Qaanaaq og Thule Air<br />
Base i det nordvestligste Grønland, er i<br />
fuld gang. Da <strong>Polarfronten</strong> lægger vejen<br />
forbi centret, er det Rasmus, 29 år, og Kira,33<br />
år, der lægger krop til nogle af de<br />
indledende tests, som alle de 16 udvalgte<br />
forsøgspersoner skal igennem, inden de i Forskerne håber, at ekspeditionen vil give ny viden om sammenhængen mellem gener, miljø og<br />
samlet flok drager nordpå for at tilbringe<br />
syv uger på ski <strong>–</strong> kun afbrudt af et par af-<br />
moderne livsstilssygdomme.<br />
stikkere til det til lejligheden indrettede laboratorium på Thule Air Base, hvor sup- Genetisk eller kulturel forklaring<br />
plerende forsøg skal gennemføres. Også I efteråret gennemførte forskerholdet ind-<br />
Fotos: Grønlandsekspeditionen <strong>2004</strong><br />
Kronprins Frederik, der er protektor for ledende undersøgelser af 20 grønlændere<br />
projektet, kigger forbi aktiviteterne denne fra Qaanaaq-området, som i videnskabens<br />
eftermiddag og følger interesseret med navn beredvilligt stillede sig til rådighed.<br />
fra sidelinjen.<br />
Ligesom de danske deltagere blev de un-<br />
Det er en dansk forskergruppe ledet af derkastet en række fysiologiske forsøg, og<br />
den internationalt, højt anerkendte mus- forskerne fandt på baggrund heraf ingen<br />
kelforsker, professor Bengt Saltin, der tendenser til f.eks. type II-diabetes.<br />
står bag det ambitiøse projekt. Formålet - Ved fangerforeningens hjælp lykke-<br />
er at finde ud af hvilken sammenhæng, des det at finde frem til en gruppe grøn-<br />
der er mellem genetiske og miljømæssilændere, der overvejende spiser sæl, hval,<br />
ge faktorer som kost og fysisk aktivitet fisk og fugl, og som stadig lever som ak-<br />
og livsstilssygdomme som type II-diabetive fangere. Deres kost er meget fedt- og<br />
tes og hjerte- og karsygdomme.<br />
proteinholdig, men der er ingen tegn på,<br />
Selvom moderne livsstilssygdomme de at de bliver syge af at spise, som de gør.<br />
senere år har været på fremmarch i Grøn- Spørgsmålet er, om det har en genetisk<br />
land, er forekomsten af f.eks. type II-dia- eller kulturel forklaring <strong>–</strong> eller begge debetes<br />
nærmest ikke-eksisterende blandt le, siger Hans Søndergaard, der sammen<br />
de grønlændere, der har fastholdt en op- med Jørgen W. Helge spiller en central<br />
rindelig livsstil og altovervejende lever af rolle i CMRC’s projektgruppe.<br />
traditionel, arktisk kost.<br />
Forskerne mener, at fangerne <strong>–</strong> fordi<br />
de selv jager føden <strong>–</strong> ligger inde med nøg-<br />
Forskerne fandt ingen tegn på type II-diabetes len til en forståelse af, hvordan tilværel-<br />
blandt de grønlandske forsøgspersoner.<br />
sens oprindelige vilkår var for mennesket.<br />
<strong>Polarfronten</strong> 1/04
Hvis man kan finde ud af, hvorfor fangerne<br />
kan lagre enorme mængder fedt i kroppen<br />
og forbruge det, uden at de udvikler<br />
livsstilssygdomme, giver det bedre muligheder<br />
for at forebygge fedme og deraf<br />
afledte sygdomme, som den vestlige verdens<br />
befolkninger kæmper med i disse år.<br />
CMRC’s leder Bengt Saltin har netop<br />
været en af drivkræfterne bag Sundhedsstyrelsens<br />
nyligt udkomne bog FYSISK<br />
AKTIVITET <strong>–</strong> håndbog om forebyggelse og<br />
behandling, der indeholder dokumentation<br />
for, at fysisk aktivitet ikke blot fremmer<br />
sundhed og forebyggelse, men tillige<br />
er effektiv i behandlingsøjemed. For at<br />
forhindre en eksplosion i fedmerelaterede<br />
sygdomme anbefaler bogen bl.a., at motion<br />
fremover ordineres på recept.<br />
Igennem nåleøjet<br />
Af de ca. 700 ansøgere, der henvendte sig<br />
med ønsket om at deltage i ekspeditionen,<br />
slap kun 16 <strong>–</strong> ti mænd og seks kvinder<br />
<strong>–</strong> gennem nåleøjet. Det udvalgte hold<br />
spænder aldersmæssigt fra 22-46 år, og<br />
det tæller bl.a. en del studerende inden<br />
for så forskellige fag som filosofi, medicin<br />
og idræt og en dyrlæge, en skuespiller,<br />
en kommunikationschef og en forlagssekretær.<br />
- Vi har udvalgt det endelige hold ud<br />
fra både individuelle og kollektive kriterier.<br />
F.eks. har vi lagt vægt på, at deltagerne<br />
har en rimelig kondition uden dog<br />
at være toptrænede. Erfaring med forsøg<br />
af lignende art og interesse for projektets<br />
overordnede videnskabelige mål er også<br />
blevet betragtet som et plus, siger Hans<br />
Søndergaard, der er meget tilfreds med<br />
det endelige holds sammensætning.<br />
Kira, der er uddannet fysioterapeut, er<br />
ankommet fastende til centret tidligt denne<br />
morgen. Hun har netop fået indlagt<br />
katetre i en større vene ved armhulen og<br />
i lysken og skal nu hvile i to timer, inden<br />
hun skal arbejde to timer i en kombineret<br />
arm-ben-cykel. I løbet af dette forsøg<br />
tages der blodprøver, og puls og iltoptagelse<br />
måles med jævne mellemrum. Først<br />
I løbet af projektet skal deltagerne lægge krop<br />
til indlæggelse af katere, ca. 30 muskelbiopsier<br />
og et utal af blodprøver.<br />
sent på aftenen - efter en afsluttende<br />
vævsprøve og fjernelse af katetrene - er<br />
hun klar til at lægge strabadserne bag sig<br />
og vende næsen hjemad.<br />
I et andet af centrets mange forsøgsrum<br />
ligger Rasmus, der for at kunne deltage<br />
i den indledende forsøgsfase må<br />
pendle mellem København og Århus, hvor<br />
han bor og arbejder i en forretning, som<br />
handler med friluftsudstyr. Inden han<br />
skal på cyklen i en time, får han taget to<br />
af de i alt ca. 30 muskelbiopsier fra arm<br />
og lår, som forsøgspersonerne skal igennem<br />
i løbet af projektet.<br />
Begge klarer forsøgene i stiv arm. De<br />
ser især frem til at opleve den unikke<br />
grønlandske natur og tager det som en<br />
kærkommen udfordring at skulle tilbringe<br />
knap 50 dage på ski med en 80-100 kilo<br />
tung pulk på slæb efter sig.<br />
Fangere og DR med på hundeslæde<br />
Blandt de 16 udvalgte hersker der generelt<br />
en forventningens glæde, men også<br />
respekt for de strabadser, som uvægerligt<br />
venter forude på den golde og øde havis.<br />
Arrangørerne har sørget for, at deltagerne<br />
inden afrejsen er blevet godt informeret<br />
om, hvordan f.eks. kulden og kuldeskader<br />
bedst takles. Også fif om, hvordan<br />
man undgår at havne i en issprække, og<br />
hvordan man klarer en pivende snestorm,<br />
er blevet videregivet til deltagerne af forskellige<br />
erfarne ’polarfarere’, som enten<br />
er fast tilknyttet projektet eller hidkaldt<br />
til lejligheden.<br />
Projektledelsen garanterer i det hele taget<br />
høj sikkerhed for de udvalgte forsøgspersoner.<br />
På skituren inddeles de i to hold,<br />
der hver følges at to fangere på hundeslæde.<br />
Herudover følger Danmarks Radio<br />
også med fra en hundeslæde, således at<br />
hvert hold er flankeret af to hundeslæder.<br />
- Det har været vigtigt for os at inddrage<br />
grønlænderne i ekspeditionens praktiske<br />
organisering frem for at stille i Qaanaaq<br />
med et dansk team. De kender området<br />
ud og ind og er meget dygtige til<br />
både at forudse eventuelle farer og forhindre<br />
ulykker, siger Hans Søndergaard.<br />
At der er en særlig aura over CMRC’s<br />
forskningsprojekt i det højarktiske understreges<br />
netop af den store medieinteresse,<br />
som især DR med en storstilet<br />
tv-satsning har vist. Og med en kongelig<br />
protektor er alle muligheder til stede for<br />
at få budskabet ’motion er vigtigt’ ud til<br />
offentligheden.<br />
Jane Tolstrup<br />
Læs mere på www.ex<strong>2004</strong>.dk<br />
Kontakt: Hans Søndergaard, hans@cmrc.dk<br />
13
Foto: Grønlands Nationalmuseum<br />
Mumier<br />
fundet i Sibirien<br />
I Sibirien har russiske forskere gravet 34<br />
mumificerede lig frem af den permafrosne<br />
jord. Fundene er gjort ved en begravelsesplads<br />
nær landsbyen Zelenij Jar, der<br />
ligger få kilometer syd for Polarcirklen.<br />
Mumierne er ca. 1000 år gamle og bærer<br />
kobbermasker, ringe og metalplader.<br />
Ifølge dr. Natalia Fedorova, der leder<br />
undersøgelserne i området, tyder alt på,<br />
at ligene <strong>–</strong> til forskel fra de velkendte ægyptiske<br />
mumier <strong>–</strong> er mumificerede ved<br />
en tilfældighed. De blev fundet indsvøbt i<br />
rensdyrpelse og skind af bævere, ulve og<br />
bjørne og er ikke lige velbevarede. Nogle<br />
mangler hovedet, og flere skeletter er<br />
sønderbrudte. Dr. Fedorova gætter på, at<br />
ødelæggelserne enten er skabt med vilje<br />
for at beskytte de døde mod ånder, eller<br />
at de er resultatet af gravrøverier. Flere af<br />
de afdøde har tilsyneladende været kri-<br />
<strong>Polarfronten</strong> 1/04<br />
Mumie fra Qilakitsoq<br />
gere, da der er fundet jernknive i resterne<br />
af de udgravede trækister.<br />
Det er ikke første gang, at der bliver<br />
fundet mumificerede lig i Arktis. Ikke bare<br />
er der tidligere fundet mumier i Sibirien<br />
og Canada. Også i Grønland er der<br />
gjort fund af lignende art. I 1953 blev der<br />
fundet seks mumier i nogle huler ved Pisissarfik<br />
i Nuuk-området, og i 1972 blev<br />
de meget omtalte Qilakitsoq-mumier <strong>–</strong><br />
seks kvinder og to børn <strong>–</strong> fundet i en<br />
klippespalte ved Qilakitsoq i Vestgrønland.<br />
Fundene var unikke og fik stor betydning<br />
for den videre udforskning af<br />
Grønlands historie. Også for den grønlandske<br />
befolkning blev mumierne af<br />
stor værdi, da de bl.a. dokumenterede<br />
forfædrenes håndværksmæssige kunnen.<br />
Grønlandsk<br />
rusmiddelundersøgelse<br />
gennemført<br />
Grønlands Statistik har i samarbejde<br />
med det grønlandske forebyggelsesråd,<br />
Paarisa, gennemført en undersøgelse af<br />
grønlandske unges forbrug af cigaretter,<br />
alkohol og narkotika.<br />
Undersøgelsen konkluderer, at 4 ud af<br />
10 skoleelever i alderen 14-17 år kan betegnes<br />
som rygere. Pigerne starter tidligere<br />
end drengene, og de ryger også mere.<br />
Generelt er der en tendens til, at unge<br />
i Vestgrønland ryger mere end unge i<br />
Østgrønland. Det hænger efter al sandsynlighed<br />
sammen med, at det er lettere<br />
at købe cigaretter i byerne i Vestgrønland.<br />
Tankevækkende er det, at ca. en fjerdedel<br />
erklærer sig uvidende om risikoen<br />
ved rygning. Det er også bemærkelsesværdigt,<br />
at de rent dansksprogede vurderer<br />
risikoen ved at ryge markant højere<br />
end de rent grønlandsksprogede.<br />
Ser man på forbruget af alkohol, er der<br />
ligeledes en overvægt af rent dansksprogede,<br />
der betragter det som skadeligt at<br />
have et stort forbrug. Mens 45% af de rent<br />
dansksprogede anerkender, at der er en<br />
stor risiko forbundet med stort forbrug<br />
af alkohol, gælder dette kun for 22% af<br />
de rent grønlandsksprogede. Generelt viser<br />
undersøgelsen, at de unge drikker for<br />
at blive fulde, og at de først og fremmest<br />
drikker sammen med andre. Op mod<br />
halvdelen af de adspurgte angiver at have<br />
været fulde inden for den sidste måned.<br />
Undersøgelsen viser også, at 25% har<br />
prøvet at ryge hash, mens 21% har prøvet<br />
at sniffe. Hashforbruget stiger jo sydligere,<br />
man kommer, hvilket måske hænger<br />
sammen med, at det er lettere at skaffe<br />
hash i byerne end i bygderne.<br />
Undersøgelsen er et led i det fælleseuropæiske<br />
projekt ESPAD, der indledtes<br />
i 1995 med det formål at kortlægge skoleelevers<br />
forbrug af rusmidler i 26 lande.
Grønland får ny<br />
fuglebekendtgørelse<br />
Det grønlandske Landsstyre har i januar<br />
vedtaget en ny fuglebekendtgørelse, der<br />
er trådt i kraft d. 15. februar <strong>2004</strong>. Bekendtgørelsen<br />
er kulminationen på en<br />
intens debat, der er foregået siden 2001,<br />
hvor det grønlandske landsstyre vedtog<br />
den foregående fuglebekendtgørelse, der<br />
introducerede en række stramninger. Fokus<br />
har især rettet sig mod de mest udnyttede<br />
arter som edderfugl, kongeedderfugl<br />
og polarlomvie.<br />
Efter at bekendtgørelsen i 2001 blev vedtaget,<br />
gav Landsstyret i 2003 en række dispensationer,<br />
og det blev derfor igen tilladt<br />
at fange visse fuglearter til langt ind<br />
i foråret. I de nordligste og østlige egne<br />
endda helt ind i sommermånederne.<br />
Den nyligt vedtagne fuglebekendtgørelse<br />
er et kompromis mellem udnyttelses-<br />
og beskyttelsesinteresser. Efterårsog<br />
vinterjagten på polarlomvie, atlantisk<br />
lomvie, edderfugl og kongeedderfugl forlænges<br />
med 14 dage i forhold til bekendtgørelsen<br />
i 2001, så der nu kan fanges lovligt<br />
frem til ultimo februar. Derudover er<br />
der sat en øvre grænse for, hvor mange<br />
fugle der må skydes om dagen. Der vil<br />
stadig være mulighed for forårsjagt i de<br />
nordligste og østligste egne, men også<br />
her er der fastsat kvoter for at begrænse<br />
fangsten. Den nye fuglebekendtgørelse<br />
indeholder derudover som noget nyt et<br />
forbud mod at sælge fugle, der er fanget<br />
som bifangst ved fiskeri.<br />
I yngletiden er det stadig forbudt at<br />
frembringe forstyrrelser inden for en afstand<br />
på 5000 meter fra en fuglekoloni,<br />
hvis kolonien bebos af blandt andet lomvier<br />
og rider, og 200 meter, hvis kolonien<br />
er en ø eller en halvø, der er beboet af<br />
blandt andet edderfugle, kongeedderfugle<br />
eller havterner. Derudover er tretten<br />
lokaliteter fra 1. maj til 31. august fredet<br />
mod ilandstigning og færdsel i en afstand<br />
af 500 meter.<br />
Kommentar:<br />
Af Jens Peter Lange<br />
Et lokalt fingeraftryk på<br />
fuglebekendtgørelsen<br />
Miljøorganisationen Uppik er tilfreds med den nye fuglebekendtgørelse. Uppiks<br />
formand Jens Peter Lange mener, at den sikrer en bæredygtig udvikling, men<br />
efterlyser på længere sigt, at bekendtgørelsen får en kraftigere lokal forankring<br />
og tager flere lokale hensyn.<br />
Uppik har deltaget aktivt i forarbejdet til<br />
den nye, grønlandske fuglebekendtgørelse,<br />
som blev vedtaget i januar måned i år.<br />
Vi er grundlæggende meget tilfreds med<br />
resultatet, som ikke ligger så langt fra<br />
den forrige bekendtgørelse fra 2001. Selv<br />
om jagttiderne nord for Kangatsiaq er udvidet<br />
med 14 dage i forhold til bekendtgørelsen<br />
fra 2001, mener vi stadig, at den<br />
nye bekendtgørelse giver et godt grundlag<br />
for en bæredygtig udnyttelse af Grønlands<br />
fuglearter. Det samme gælder den<br />
udvidelse af jagtperioden, som er indført<br />
for Thule-området og Østgrønland, hvor<br />
de ellers truede arter, lomvien og edderfuglen,<br />
findes i rigeligt antal.<br />
I Uppik kunne vi imidlertid godt have<br />
ønsket, at der var flere lokale variationer<br />
i bekendtgørelsen. For eksempel mener<br />
vi, at problemet med de mest truede arter,<br />
polarlomvien og edderfuglen, er størst<br />
nord for Kangatsiaq. Jeg kunne forestille<br />
mig, at man kunne lette beskyttelsen af<br />
nogle af de andre ikke-truede fuglearter,<br />
bl.a. riderne, i dette område, fordi det ville<br />
øge jagtmulighederne uden at ramme<br />
bæredygtigheden. På den måde kunne en<br />
større lokal administration af fuglebekendtgørelsen<br />
lette trykket på fangerne.<br />
Som det er i dag, vil det imidlertid være<br />
svært at administrere en lov, som stiller<br />
forskellige krav til regionerne og lokalområderne.<br />
Kommunerne har ikke den nødvendige<br />
kompetence, der for øjeblikket<br />
ligger i Nuuk. Derfor vil vi i Uppik arbejde<br />
for, at der etableres miljø- og naturud-<br />
valg i kommunerne, som i fremtiden kan<br />
administrere en mere lokal naturforvaltning<br />
og sikre, at dialogen mellem politikere,<br />
administratorer og befolkning udvides.<br />
En anden vej frem er, at vi sikrer de store,fredede<br />
områder <strong>–</strong> Ramsarområderne<br />
<strong>–</strong> så de reelt kommer til at fungere som<br />
fredede områder. Det gør de ikke på nuværende<br />
tidspunkt. Ved Grønne Ejland i Disko-området<br />
giver det f.eks. stadig problemer,<br />
at der bliver fisket tæt op til fuglenes<br />
ynglepladser. Det kunne hjælpe med<br />
en tomilegrænse. En effektiv fredning af<br />
Ramsarområderne ville sikre, at ynglestederne<br />
blev beskyttede,og det ville give<br />
mulighed for at revidere fuglebekendtgørelsen,<br />
så den kunne tage lokale hensyn<br />
og bygge på en lokal administration.<br />
Det har været meget positivt at opleve<br />
diskussionerne op til fuglebekendtgørelsen.<br />
Tidligere var det sådan, at forskerne<br />
og embedsmændene leverede materialet<br />
til de love, som politikerne gennemførte.<br />
Befolkningen blev ikke hørt. Sådan har<br />
det ikke været denne gang. Mange har<br />
deltaget i møderne og høringerne om fuglebekendtgørelsen,<br />
og det har fået flere i<br />
Grønland til at tænke i beskyttelsesbaner<br />
og forstå, hvad en bæredygtig udvikling<br />
vil sige. Jeg tror, at denne udvikling betyder,<br />
at mange flere i fremtiden vil få øjnene<br />
op for, at det at være med i en debat<br />
betyder, at man tager et ansvar.<br />
Jens Peter Lange er formand for miljøorganisationen<br />
Uppik. Kontakt: uppik@uppik.org<br />
15
<strong>Polarfronten</strong> 1/04<br />
I konstant bevægelse<br />
Københavns Zoo skal have nye isbjørne. Det giver anledning til, ud fra den viden forskerne har om<br />
isbjørnens adfærd, at stille spørgsmålet, hvordan den klarer et liv i fangenskab.<br />
Beboerne i Københavns Zoo’s isbjørnegrotte er ved at<br />
være mætte af dage. 32 og 33 år er de efterhånden<br />
blevet, og det er en høj alder for isbjørne. Zoologisk<br />
Have er derfor i fuld gang med at finde et par unge<br />
afløsere til at overtage pladsen i den ubrudte række<br />
af isbjørne, haven har haft siden åbningen i 1859.<br />
I sin søgen har Zoo også været en tur omkring<br />
Grønland, men Grønlands Hjemmestyre har sagt nej<br />
til at levere isbjørne til Zoo. Begrundelsen er, at den<br />
grønlandske bestand er overudnyttet, og at det på<br />
den baggrund ikke er fornuftigt at indfange bjørne til<br />
Zoo. Hjemmestyret har også peget på, at det er uetisk<br />
at tage et vildt dyr og sætte det i fangenskab.<br />
Dårligt egnet til Zoo<br />
Seniorforsker Erik W. Born fra Grønlands Naturinstitut<br />
har fra mange års forskning et indgående kendskab<br />
til isbjørnens adfærd. Han siger:<br />
- Isbjørnen har gennem et par millioner år tilpasset<br />
sig livet på havisen og har lært at overleve i nogle<br />
meget omskiftelige og barske omgivelser. Føden er<br />
sparsom og uforudsigelig, fordi sælerne skifter opholdssted,<br />
når isen ændrer sig, og det betyder at isbjørnen<br />
har udviklet sig til at kunne krydse rundt i et<br />
kæmpestort område for at overleve.<br />
Satellitsporinger af mærkede bjørne har afsløret, at<br />
bjørnene er i konstant bevægelse. Erik W. Borns undersøgelser<br />
i Øst- og Vestgrønland viser helt konkret,<br />
at en isbjørn i sin jagt efter føde kan bevæge sig mellem<br />
2000 og 4000 kilometer om året, hvilket for de<br />
mest aktive svarer til en tur fra København til Rom<br />
og tilbage igen. På deres ture gennemvandrer de i<br />
gennemsnit et område på omkring 100.000 km2 <strong>–</strong> det<br />
dobbelte af Danmarks størrelse <strong>–</strong> i løbet af et år, og<br />
enkelte, meget travle bjørne er nået helt op på at gennemstøve<br />
ca. 500.000 km2 i drivisen.<br />
- Isbjørnen er det rovdyr, som har det største revir,<br />
mange, mange gange større end den brune bjørn og<br />
andre rovdyr, så der er for mig ingen tvivl om, at det<br />
er et af de dyr, som egner sig allerdårligst til at leve i<br />
fangenskab, siger Erik W. Born. Placerer man sådan<br />
en isbjørn i en Zoologisk have, reducerer man bogstavelig<br />
talt dens bevægelsesmuligheder voldsomt.<br />
Desuden er isbjørnen genetisk tilpasset til kulden.<br />
Den har store spækdepoter, som den kan tære på,<br />
hvis det f.eks. er dårligt vejr, så den i en periode er<br />
tvunget til at skrue ned for blusset fysiologisk.<br />
- Det påvirker derfor isbjørnen stærkt, når den<br />
bliver omplantet til et varmere klima. Man kan se, at<br />
de fleste af bjørnene i zoologiske haver ser noget afrakkede<br />
ud, og det er først og fremmest, fordi de har<br />
smidt spæklaget, men også at de ikke har haft lejlighed<br />
til at udvikle musklerne ordentligt. Det er slet ikke<br />
det samme dyr som i de naturlige omgivelser, og<br />
de ville have det meget slemt i varmen, hvis de havde<br />
al den spæk.<br />
Tage hensyn<br />
Erik W. Born betegner sig selv om relativt usentimental<br />
omkring dyr i fangenskab. Men han mener, at de<br />
zoologiske haver skal tage de hensyn, der er mulige:<br />
- Hvis man vil have vilde dyr som isbjørne i fangenskab,<br />
mener jeg, at man skal lade være med at<br />
indfange dem fra naturen. Det er dyrepsykologisk uetisk.<br />
Derimod synes jeg, det vil være en bedre idé,<br />
hvis f.eks. Københavns Zoos ledelse vælger at købe<br />
nye isbjørneunger fra en anden zoologisk have. Så er<br />
det trods alt ikke dyr, som har været igennem en optræning<br />
til isbjørn i naturen.<br />
Born peger også på, at det er vigtigt, at dyrene har<br />
gode omgivelser, og at der bliver gjort noget for at stimulere<br />
dem i dagligdagen. For isbjørnen er det f.eks.<br />
vigtigt at give den nogle udfordringer, som tilfredsstiller<br />
dens jagtinstinkt og dens nysgerrighed.<br />
Ny isbjørnegrotte<br />
Københavns Zoo har endnu ikke fået fat i nogle nye<br />
isbjørne, men der arbejdes systematisk på at finde et<br />
par unger fra en zoologisk have i udlandet, fortæller<br />
havens udstillingschef Peter Haase.<br />
Peter Haase fortæller også, at der er bedre forhold<br />
på vej til isbjørnene i Zoo. I første omgang vil man slå<br />
to grotter sammen, så bjørnene får mere plads. Og på<br />
lidt længere sigt planlægger man at bygge et nyt,<br />
stort isbjørneanlæg, der hvor flamingoerne nu er. I<br />
den nye grotte vil der være større muligheder for udfoldelse<br />
for dyrene, som kan tumle sig med løse sten,<br />
træstammer og jord at grave i.<br />
Poul-Erik Philbert<br />
Kontakt: Erik W. Born, ewb@dpc.dk<br />
Isbjørnen er et af de vilde dyr, der egner sig allerdårligst til et<br />
liv i fangenskab. Forsker anbefaler derfor, at Københavns Zoo<br />
forsøger at finde isbjørneunger, som er født i en zoologisk have.<br />
Foto: Magnus Elander
East Greenland<br />
National Park<br />
Fly Air Iceland to Greenland<br />
Fly to Greenland's wilderness in comfort with Air Iceland's expert pilots. Whether<br />
your group is planning a scientific or recreational expedition, our professional<br />
staff is prepared to arrange your trip to East Greenland and organize your<br />
accommodations and transit clearing of your freight on stop-overs in Iceland.<br />
Contact Air Iceland today to begin your Greenland adventure!<br />
Tel: +354 460 7080 Fax: +354 460 7090 Email: fridrik@airiceland.is<br />
Air Iceland's Greenland Fleet includes:<br />
5 Fokker 50's<br />
3 Fairchild Metros<br />
2 Twin Otters, specially equipped<br />
with tundra tires/skis<br />
Stig Bjørnum<br />
GRØNLANDSK GRAMMATIK<br />
Nu foreligger Stig Bjørnums store og længe ventede<br />
bog om den grønlandske grammatik. Det<br />
helt nødvendige redskab for alle, som beskæftiger<br />
sig med grønlandsk sprog, såvel på universitetsplan<br />
som på modersmålplan.<br />
(bogen kan bestilles hos enhver dansk boghandler)<br />
Isbn: 87-90133-14-5<br />
335,00 kr.<br />
Forlaget Atuagkat
www.reklame.gl<br />
Air Greenland<br />
- arktisk specialist<br />
• Taxi-flyvning<br />
• Medicinske evakueringer<br />
• Efterforskning <strong>–</strong> support til videnskabelige<br />
efterforskningsprojekter<br />
• Redningsoperationer<br />
• Specielle transporter <strong>–</strong> herunder flyvning<br />
med underhængende last (slingflyvning)<br />
Fly- og helikopterflåde:<br />
1 Airbus 330-200<br />
1 Boeing 757<br />
6 De Havilland DASH 7<br />
2 De Havilland 6-300 (Twin Otter)<br />
1 Beech Super King Air 200<br />
2 Sikorsky S-61N<br />
4 Bell 212<br />
4 AS 350 B2<br />
Air Greenland Charter & Cargo<br />
P.O.Box 1012<br />
3900 Nuuk<br />
www.airgreenland.com<br />
Charter:<br />
Telefon +299 34 34 34<br />
Fax +299 32 08 98<br />
E-mail: glcharter@airgreenland.gl<br />
Cargo:<br />
Telefon +299 34 34 34<br />
Fax +299 32 61 48<br />
E-mail: gohfb@airgreenland.gl
Brobygning i<br />
sprogdebatten<br />
Sprogdebatten i Grønland kan til tider være barsk. En specialestuderende på<br />
Institut for Eskimologi har undersøgt den grønlandske sprogpolitik.<br />
Det var mens eskimologistuderende Lisbeth<br />
Valgreen i 2002 studerede på Grønlands<br />
Universitet, at hun besluttede at<br />
skrive om grønlandsk sprogpolitik i sit<br />
afsluttende speciale på Institut for Eskimologi<br />
på Københavns Universitet.<br />
Hun fik under sit ophold i Nuuk øjnene<br />
op for, at det grønlandske sprog ikke<br />
blot er et redskab til at kommunikere<br />
med, men i lige så høj grad handler om<br />
udviklingen af etnisk identitet og kampen<br />
om magten i samfundet.<br />
En styrket sprogundervisning<br />
Som en af sine cases har Lisbeth Valgreen<br />
undersøgt skolesystemet, der har præget<br />
sprogpolitikken og sprogudviklingen afgørende<br />
op igennem historien.<br />
Et af problemerne i dag er, at mange<br />
grønlandske unge har problemer med at<br />
tage en længerevarende uddannelse, fordi<br />
de ikke er gode nok til engelsk og dansk.<br />
Lisbeth Valgreen mener, at den nye skolereform<br />
<strong>–</strong> ’Den Gode Skole’ <strong>–</strong> tager de første<br />
skridt frem mod en løsning af dette<br />
problem:<br />
- Den nye skolereform er især positiv,<br />
fordi den styrker sprogundervisningen i<br />
både grønlandsk, dansk og engelsk. Det<br />
er også værdifuldt, at der bliver lagt mere<br />
vægt på undervisningen i de små klasser,<br />
og at der er kommet mere fokus på de enkeltgrupper,<br />
som har sprogproblemer. Jeg<br />
kunne dog ønske mig, at der blev brugt<br />
endnu flere ressourcer på området.<br />
Lisbeth Valgreen peger også på, at der<br />
burde bruges flere ressourcer på voksenundervisning:<br />
<strong>Polarfronten</strong> 1/04<br />
- Det er ikke tilstrækkeligt med Sprogcentret<br />
i Sisimiut, som bliver hevet frem,<br />
hver gang diskussionen blusser op. Det<br />
koster nemlig en mindre formue at sende<br />
kursister fra f.eks. Nuuk til Sisimiut i<br />
14 dage.<br />
Samtidig mener Lisbeth Valgreen, at<br />
der er behov for et specielt undervisningstilbud<br />
i grønlandsk til den gruppe,<br />
som er vokset op i Grønland. De forstår<br />
meget og skal derfor ikke undervises<br />
sammen med personer, som lige er kommet<br />
fra Danmark.<br />
Mere brobygning<br />
Sprogdebatten i Grønland kan til tider<br />
være heftig, og Lisbeth Valgreen efterlyser<br />
i sit speciale, at debatten udmøntes i<br />
nogle mere konkrete retningslinjer og en<br />
mere langsigtet plan. Hun nævner blandt<br />
andet, at Sprogsekretariatet har fremlagt<br />
en redegørelse med sprogpolitiske anbefalinger,<br />
men at den foreløbig ikke har<br />
ført til politiske initiativer.<br />
Grundlæggende mener hun, at der er<br />
behov for mere brobygning mellem parterne<br />
i sprogdebatten. Men selv ser hun<br />
efter sit ophold i Nuuk optimistisk på<br />
fremtiden:<br />
- De unge i Nuuk er meget åbne over<br />
for sprogproblematikken og opfatter gode<br />
sprogkundskaber som et vigtigt led i<br />
kampen for et selvstændigt Grønland. Så<br />
jeg er ikke i tvivl om, at Grønland har et<br />
godt udgangspunkt for at skabe en sprogpolitik,<br />
som kan støtte udviklingen i landet.<br />
Poul-Erik Philbert<br />
Kontakt: Lisbeth Valgreen, lisval@email.com<br />
Gletscherspalten<br />
Drivtømmer<br />
Det kan nok overraske, at kysterne i Nordog<br />
Østgrønland flyder med træstammer<br />
af næsten enhver kaliber. Der er jo ingen<br />
skove, så langt øjet rækker. Stammerne<br />
kommer fra fjerne egne drivende til Grønland<br />
med Ishavets havstrømme.<br />
Ishavet er omgivet af de nordligste dele<br />
af Grønland, Canada, Alaska og Rusland.<br />
Otte store floder munder ud i dette<br />
hav, der hver sommer får tilført 2500 km3 ferskvand fra flodernes enorme oplande.<br />
Det svarer til, at alle mennesker på denne<br />
klode kan få 1000 liter hver dag året<br />
rundt! 80% af det ferske bidrag til Ishavet<br />
kommer fra de sibiriske floder, hvoraf Ob,<br />
Jenisej og Lena er de største.<br />
Ved tøbruddet bliver tusinder af træer<br />
langs bredderne revet med af vandet og<br />
ført nordpå til Ishavet, hvor et sindrigt<br />
system af overfladestrømme fører drivtømmeret<br />
med sig i et ’kredsløb’. I åbent<br />
vand driver tømmeret typisk 100 meter/time,<br />
men store afstande, kort åbentvandssæson<br />
og havstrømmenes snoede<br />
forløb gør, at det kan vare mange årtier,<br />
inden en sibirisk granstamme ender på<br />
en nordgrønlandsk kyst.<br />
90% af vandmasserne på vej sydover<br />
fra Ishavet flyder gennem Framstrædet<br />
langs Grønlands nordøstlige hjørne, så<br />
der er en god grund til, at strandene i<br />
denne del af landet er så velforsynet<br />
med grene og stammer af lærk, birk, fyr<br />
og gran. Kun 10% kommer fra Canada,<br />
resten er fra Sibirien.<br />
Foto: Henning Thing / Polar Photos
Nye bøger<br />
Under Vitus Bering’s Command: New Per-<br />
spectives on the Russian Kamchatka Expedi-<br />
tions. Redigeret af Peter Ulf Møller og Nata-<br />
sha Okhotina Lind. Aarhus University Press<br />
2003. 204 sider, 248 kr.<br />
Fra 1725 og frem til sin død i 1741 gennemfør-<br />
te Vitus Bering to af det 18. århundredes mest<br />
ambitiøse opdagelsesrejser: Kamchatka-ekspeditionerne.<br />
Denne bog bidrager med nye teorier<br />
om ekspeditionernes formål og den rolle,<br />
som Berings kone Anne spillede i gennemførelsen,<br />
ligesom den beskriver ekspeditionsdeltagernes<br />
dagligdag undervejs.<br />
Iben Mondrup: De usynlige grønlændere.<br />
Forlaget Atuagkat 2003. 310 sider, 285 kr.<br />
Denne debatbog omhandler den grønlandske<br />
sprogproblematik og indeholder samtaler<br />
med 15 unge grønlændere, som føler sig usynlige<br />
i den grønlandske samfundsdebat. I<br />
kraft af deres opvækst, sprogkundskaber og<br />
holdninger afviger de fra den gængse forestilling<br />
om, hvad der sædvanligvis betegnes<br />
som ’rigtig’ grønlandsk kultur og identitet.<br />
H. C. Petersen og Finn Lynge: Fangst og rede-<br />
lighed i vor tid/Nalitsinni piniarneq pissuse-<br />
rissaanerlugu. Illustreret af Jens Rosing.<br />
Forlaget Atuagkat 2003. 193 sider, 285 kr.<br />
Bogen indeholder ti foredrag holdt i Grønlands<br />
Radio om bæredygtighed og bevarelsen af<br />
den grønlandske natur. Forfatterne opfordrer<br />
til en åben diskussion, hvori der udvises respekt<br />
for modpartens holdninger i debatten<br />
om fremtidens fangstkultur. Foredragene er<br />
gengivet på både dansk og grønlandsk.<br />
Stig Bjørnum: Grønlandsk grammatik.<br />
Forlaget Atuagkat 2003. 276 sider, 268 kr.<br />
Så er den her <strong>–</strong> den længe ventede, store og<br />
gennemarbejdede grammatik i grønlandsk.<br />
Forfatteren har bestræbt sig på at gøre bogen<br />
anvendelig for alle med interesse for det grønlandske<br />
sprogs grammatiske aspekter. Således<br />
henvender den sig til alment interesserede<br />
såvel som universitetsstuderende. Læs<br />
anmeldelse på <strong>Polarfronten</strong>s hjemmeside<br />
www.dpc.dk/<strong>Polarfronten</strong>DPC/Start.html<br />
Jacob Aue Sobol: Sabine. Politikens Forlag<br />
<strong>2004</strong>. 120 sider, 299 kr.<br />
Den unge fotograf Jacob Aue Sobol har i perioden<br />
1999-2002 sammenlagt tilbragt to år i Tiniteqilaaq<br />
på den grønlandske østkyst. På den<br />
baggrund har han skabt en personlig, fotodokumentarisk<br />
skildring af hverdagen med kæresten<br />
Sabine og livet som fanger.<br />
Tina Jørstian: Rejer og hellefisk. Farvefotos af<br />
Poul Ib Henriksen. Ascehoug <strong>2004</strong>. 118 sider,<br />
299 kr.<br />
Bogen indeholder opskrifter udviklet af unge,<br />
talentfulde franske kokke, der kombinerer<br />
fransk kulinarisk tradition med to grønlandske<br />
råvarer af den ypperste kvalitet: rejer og<br />
hellefisk. Den tager også fat på det grønlandske<br />
reje- og hellefiskeris historie, som rækker<br />
mange hundrede år tilbage i tiden.<br />
Jóan Pauli Joensen: I ærlige brudefolk <strong>–</strong> bryllup<br />
på Færøerne. Museum Tusculanums<br />
Forlag 2003. 372 sider, 325 kr.<br />
Det er første gang, at bryllupsskikke på Færøerne<br />
gennem de sidste 500 år behandles fra<br />
en kulturhistorisk vinkel. Bogen bygger på<br />
ældre topografisk litteratur, memoirer og arkivmateriale.<br />
Den ny tid belyses fra nulevende<br />
præsters beretninger, og forfatteren har i<br />
samarbejde med færøske gymnasier indsamlet<br />
nyt materiale i form af stile. Bogen har<br />
mange billeder fra det færøske nationalmuseum<br />
og private samlinger.<br />
DPC-udgivelser<br />
Torbjørn Borgen og Eef Arnolds: Taxonomy,<br />
Ecology and Distribution of Hygrocybe (Fr.) P.<br />
Kumm. and Camarophyllopsis Herink (Fungi,<br />
Basidiomycota, Hygrocybeae) in Greenland.<br />
Meddelelser om Grønland, Bioscience Vol. 54.<br />
68 sider, 198 kr.<br />
En dansk og en hollandsk svampeekspert har<br />
foretaget en gennemgående revision af grønlandske<br />
vokshatte, Hygrocybeae. 30 arter beskrives,<br />
heraf to hidtil ukendte. Beskrivelserne<br />
er baseret på 450 grønlandske samlinger,<br />
herunder alt grønlandsk materiale opbevaret<br />
på Botanisk Museum i København, og der er<br />
foretaget sammenligninger med 90 samlinger<br />
fra resten af verden.<br />
21
Foto: Lars Nybølll<br />
<strong>Polarfronten</strong> 1/04<br />
KORT NYT<br />
Udnyt tang<br />
Der er masser af tang i Grønland - nok til, at den kan<br />
udnyttes kommercielt. Men hvor er der mest? En gruppe<br />
danske forskere vil til sommer fra skib udforske<br />
området ud for Qaqortoq, hvor der tidligere er fundet<br />
store tangforekomster. Bag togtet står algeforskeren<br />
Poul Møller Pedersen og etnografen Ole Hertz, Arctic<br />
Ecological Research. De ser udnyttelse af tang som en<br />
ny mulighed for fiskeriet i en tid med få fisk. Af tang<br />
kan der laves fortykningsmidler til fødevareindustrien,<br />
tørret kan det bruges til fårefoder - og måske kan<br />
man sælge tang til turister.<br />
500.000 kr. til levevilkårsundersøgelse<br />
Grønlands Statistiks store levevilkårsundersøgelse<br />
har fået en halv million kroner i støtte fra Nordisk<br />
Ministerråd. Dermed kan projektet fortsætte indsamlingen<br />
af data og interviews i Nuuk og Paamiut. Desuden<br />
kan undersøgelser i endnu en kommune gå i<br />
gang. Grønlands Statistik mangler dog fortsat 950.000<br />
kroner til hele projektet. Leder af undersøgelsen, Birger<br />
Poppel, håber, at de resterende midler kan skaffes<br />
via ansøgninger til fonde samt en ansøgning om en<br />
tillægsbevilling i Hjemmestyret. I løbet af undersøgelsen<br />
skal ca. 2200 personer i otte af Grønlands 18 kommuner<br />
udspørges om emner som uddannelse, økonomi,<br />
fritid, sundhed og livsstil, retsopfattelse og religion.<br />
Et rødmende isbjerg<br />
Den danske kunstner Marco Evaristti har fuldført sit<br />
seneste kuntsværk: et rødmalet isbjerg i havet ud for<br />
Ilulissat. For at skabe værket måtte kunstneren og<br />
hans mandskab ud på en 5-dage lang ekspedition,<br />
der gennemførtes med assistance fra lokale brandfolk.<br />
Før selve malingen af isbjerget, der foregik vha.<br />
en brandslange, blev det ’afspulet’ med havvand for<br />
at fjerne løs sne. Evaristti selv blev sat ud på isen fra<br />
en gummibåd, mens helikoptere sørgede for at forevige<br />
værket i form af luftfotos.<br />
Et varmt 2003 i Nordatlanten<br />
Middeltemperaturerne i 2003 for Tórshavn på Færøerne<br />
og for et udvalg af vejrstationer på Grønlands<br />
vest- og østkyst er nu færdigberegnet. Resultatet viser,<br />
at disse steder oplevede et usædvanlig varmt 2003. I<br />
Tórshavn var det klart det varmeste år siden målingerne<br />
startede i 1873, og det samme var tilfældet i<br />
både Pituffik i Nordvestgrønland og Tasiilaq i Østgrønland.<br />
I Nuuk tangeredes varmerekorden fra 1941,<br />
og både Upernavik og Ilulissat oplevede det næst varmeste<br />
år siden 1873. Temperaturerne har generelt<br />
været stigende de seneste ti år, men det er uvist, om<br />
det kan forklares med henvisning til den globale opvarmning.<br />
Alpegletschere rekordsmeltede i 2003<br />
Alt imens store dele af Europa oplevede en rekordvarm<br />
sommer i 2003, har målinger foretaget af Det<br />
Naturvidenskabelige Akademi i Schweiz vist, at gletscherne<br />
i de schweiziske alper trak sig tilbage i 2003.<br />
Der er fundet større afsmeltning end nogensinde tidligere,<br />
og blandt de 110 overvågede gletschere er den<br />
største tilbagetrækning på 150 meter. Endvidere konstaterer<br />
forskerne, at ingen af gletscherne er vokset<br />
eller stagneret. De schweiziske forskere gør dog opmærksom<br />
på, at målingerne ikke har noget at gøre<br />
med den varme sommer. Gletscherafsmeltning eller<br />
<strong>–</strong>tilvækst reagerer meget langsommere på længerevarende<br />
klimaændringer, hedder det.<br />
Shackletons hytte på bevaringsliste<br />
Den private, amerikanske World Monuments Fund<br />
har for første gang registreret bevaringsværdige bygninger<br />
på samtlige kontinenter. Det er polarforskeren<br />
Ernest Shackletons hytte i Antarktis, der bringer verdens<br />
koldeste kontinent ind på fondens liste over de<br />
100 mest truede, men bevaringsværdige monumenter<br />
i verden. Hytten blev bygget i 1908 og er i dag den<br />
eneste, tilbageblevne bygning efter de store opdagelsesrejsendes<br />
udforskning af Antarktis.<br />
Nye kandidater fra Ilisimatusarfik<br />
I februar måned udklækkedes et rekordstort antal<br />
bachelorer og kandidater fra det grønlandske universitet,<br />
Ilisimatusarfik. Ud af de i alt 15 nyuddannede<br />
dimitterede de ni med en kandidatgrad. De nyuddannede<br />
kan se frem til gode jobmuligheder i det grønlandske<br />
samfund, der har hårdt brug for højtuddannet<br />
arbejdskraft. Gennemsnitsalderen for de nyuddannede<br />
bachelorer og kandidater er 34 år <strong>–</strong> den ældste<br />
er 48, mens den yngste er 26 år.
Narhvaler<br />
Forskere fra Danmarks Miljøundersøgelser (DMU) har<br />
sammen med canadiske kolleger udstyret 13 narhvaler<br />
med satellitsendere i Admiralty Inlet i det nordøstlige<br />
Canada. Formålet er at få oplysninger om den<br />
sidste af de tre betydningsfulde bestande af narhvaler,<br />
der oversomrer i Canada. Forskerne har allerede<br />
indsamlet informationer om de narhvaler, der oversomrer<br />
syd for Bylot Island og i fjordene omkring<br />
Somerset Island. Siden 1993 har Grønlands Naturinstitut<br />
og Afdeling for Arktisk Miljø, DMU gennemført<br />
satellitsporinger af narhvalerne i Baffin Bugten. Følg<br />
med i narhvalernes vandring på www.dmu.dk (vælg<br />
satellitsporing/narhvaler).<br />
Vilde rener truede<br />
I Norge er antallet af vilde rensdyr halveret på 40 år.<br />
Det er især vejbyggeri, vandkraftværker og anden<br />
menneskelig aktivitet, der er årsag til reduktion i bestandene.<br />
Forskere fra FN’s miljøprogram UNEP advarer<br />
om, at også renerne i USA, Canada, Rusland og<br />
Grønland kan blive ramt af den voksende, menneskelige<br />
aktivitet. Forskerne har fundet ud af, at renerne<br />
flygter fra områder, der ligger i en afstand af fire<br />
kilometer fra nye veje, dæmninger, elektricitetsledninger<br />
og fritidshytter. Derfor anbefaler de at udlægge<br />
nationalparker, som kan sikre dyrene ro og gunstige<br />
livsbetingelser.<br />
KVUG får ny formand<br />
Professor Minik Rosing er blevet udnævnt til formand<br />
for Kommissionen for Videnskabelige Undersøgelser<br />
i Grønland (KVUG). Rosing er geolog og bestyrer af<br />
Geologisk Museum ved Københavns Universitet og<br />
har gennem flere år haft Grønland som sin arbejdsmark,<br />
hvor han med udgangspunkt i Jordens ældste<br />
overfladebjergarter i Isua nær Nuuk har studeret Jordens<br />
tidligste historie. Minik Rosing afløser rektor<br />
Ole Marquardt, Ilisimatusarfik, Grønlands Universitet.<br />
Se KVUG’s nye medlemmer på www.kvug.dk<br />
ADSL til alle bygder<br />
Med udgangen af næste år vil alle beboere i de grønlandske<br />
byer og bygder få mulighed for at gå på internettet<br />
via en ADSL-forbindelse. Teledirektør Hans Meinel<br />
fra Tele Greenland siger ifølge KNR, at ADSL-forbindelserne<br />
i byerne er klar i løbet af sommeren, mens<br />
bygderne må vente til udgangen af 2005 med at få<br />
hurtigt internet. I øjeblikket overvejer selskabet, om<br />
kunderne skal tilbydes andre typer abonnementer,<br />
såsom frit internetforbrug til et fast månedligt beløb.<br />
Foto: Jørgen Skafte<br />
Ulovlig parkering?<br />
Det grønlandske passagerskib Sarpik Ittuk har besøgt<br />
Danmark i marts måned for at invitere nysgerrige og<br />
rejseglade danskere ombord. Et af stederne var kajpladsen<br />
ved det nyåbnede Nordatlantens Brygge,<br />
hvorfra skibsforbindelsen mellem Danmark og Grønland<br />
historisk er udgået. Vi håber, at kaptajnen har<br />
husket at købe en parkeringsbillet, for vi ved, at ulovlig<br />
parkering for bare en lille bil kan være dyr. Vi tør<br />
ikke tænke på, hvad det koster for et ulovligt parkeret<br />
krydstogtskib, hvis en af Europarks parkeringsvagter<br />
er kommet forbi.<br />
Ny debat om Vinlandskortet<br />
Er det berømte Vinlandskort det ældste kort over Nordamerika<br />
eller blot et falskneri? Det spørgsmål diskuteres<br />
endnu en gang, når Nationalmuseet til maj inviterer<br />
tilhængere og modstandere af kortet til debatmøde<br />
i forbindelse med en større konference om<br />
nordboerne. Kortet dukkede sensationelt op i 1957,<br />
og de fleste eksperter er enige om, at det pergament,<br />
som kortet er tegnet på, stammer fra 1400-tallet. I 1974<br />
fandt kemikere dog frem til, at det anvendte blæk indeholder<br />
et stof, som først blev fremstillet i begyndelsen<br />
af 1900-tallet. Uanset kortets ægthed er det dog<br />
et faktum, at nordboerne nåede Amerika før Christoffer<br />
Columbus. Arkæologiske udgravninger på Newfoundland<br />
viser, at nordboerne slog sig ned her i begyndelsen<br />
af 1000-tallet (se artikel i <strong>Polarfronten</strong> 4/02).<br />
23
Dansk Polarcenter<br />
Strandgade 100H<br />
1401 København K<br />
ID nr. 46149<br />
Første sats<br />
En sen eftermiddag sidst i maj ved floden<br />
Lena dybt inde i de endeløse nåleskove i<br />
det centrale Sibirien, <strong>–</strong> for 6000 år siden.<br />
Pludselig skrider underlaget, og grantræet<br />
må overgive sig til vårflommens<br />
voldsomme vandmasser, som æder bid<br />
for bid af den skovbevoksede flodbred.<br />
Træet driver hjælpeløst af sted i flodens<br />
favntag nord på mod Ishavet, <strong>–</strong> og en<br />
lang, lang rejse er begyndt mod en endnu<br />
ukendt destination i det fjerne nord.<br />
Grantræet når frem til det iskolde polarhav<br />
i godt vandskuret og grenløs tilstand;<br />
der var mange grove knubs undervejs. Efter<br />
mange årtiers indefrysning i havisen<br />
og drift i de korte somre kaster en efterårsstorm<br />
den sibiriske granstamme op<br />
på en leret strandbred i Nordgrønland ...<br />
Anden sats<br />
Seks tusind polarvintre går. Landet og<br />
strandbredden hæver sig langsomt, men<br />
sikkert, og en skønne junidag i 1950 kommer<br />
Knud, en ung geologistuderende fra<br />
København, vandrende langs den tørlagte<br />
strandbred. Han har netop selv oplevet<br />
sin første polarvinter som medlem af<br />
Dansk Pearyland Ekspeditions overvintring.<br />
<strong>–</strong> Der må have været noget særligt<br />
ved granstammen, for Knud standser og<br />
frigør den fra lerskrænten. Et usædvanligt<br />
stykke drivtømmer, som kan aldersbestemme<br />
den gamle strandbred, den blev<br />
skyllet op på i fordums tid.<br />
Magasinpost B<br />
Melodien, der blev væk<br />
En anden idé spirer også frem hos<br />
Knud, som holder meget af klassisk musik.<br />
Gennem den lange mørke vinter har<br />
han og de andre i huset ved Brønlunds<br />
Fjord lyttet til de udødelige toner fra lakpladerne<br />
på rejsegrammofonen: Bach,<br />
Beethoven, Chopin, Mozart og <strong>–</strong> ikke<br />
mindst <strong>–</strong> Schubert. ... Kunne denne granstamme<br />
måske bruges til et andet formål,<br />
end det strengt naturvidenskabelige?<br />
Knud træffer en hurtig beslutning og<br />
afmærker stedet, så stammen kan afhentes<br />
senere på sommeren, når det bliver<br />
bådsæson. Granstammen skal bringes<br />
hjem til København; der er spændende<br />
planer for dens fremtid.<br />
Tredie sats<br />
Vel ankommet bliver stammen renset<br />
grundigt, og et stykke bliver savet af og<br />
sendt til New York, hvor det skal aldersbestemmes.<br />
Ved gennemsavningen afsløres<br />
det, at årringene ligger meget tæt;<br />
de karrige livsbetingelser i det kolde Sibirien<br />
gav gamle, men ikke store og tykke<br />
træer. Granstammens ved er derfor hårdt<br />
og det lange vandophold og årtusinders<br />
udtørring i Nordgrønlands polarørken<br />
har gjort træet ideelt <strong>–</strong> til violinbygning.<br />
En af Knuds bekendte ved Geologisk<br />
Museum havde heldigvis violinbygning<br />
som sin hobby, og snart leverede granen<br />
fra Sibirien byggematerialet til en ishavsviolin,<br />
der aldrig før eller siden har set<br />
sin lige. Det tog nogle måneders intenst<br />
aften- og weekendarbejde i det lille, hyggelige<br />
violinbyggerværksted i villaen<br />
nord for København, førend produktet<br />
stolt kunne præsenteres.<br />
Efter 6000 år og 6000 kilometers rejse<br />
var grantræets sjæl nu i violinens krop. I<br />
sandhed et bemærkelsesværdigt musikinstrument.<br />
Dens varme og skønne klang<br />
kunne smelte isfjelde. Stradivarius ville<br />
have drømt om at bygge violiner af sådant<br />
materiale.<br />
Som i et H.C. Andersen-eventyr var det<br />
gemte og glemte grantræ kommet til hovedstaden,<br />
hvor den oplevede pomp,<br />
pragt og beundring. Den blev endda strøget<br />
på af en musicus i det Kgl. Kapel og<br />
fik det allerbedste skudsmål med på vejen.<br />
<strong>–</strong> Ingen tvivl om det:<br />
Drivtømmerviolinen fra Peary Land var<br />
en ener!<br />
Fjerde sats<br />
En violin med en så lang fortid fortjener<br />
en lige så lang fremtid. Men hvor befinder<br />
den sig?<br />
<strong>Polarfronten</strong>s mange læsere kan hjælpe<br />
til med eftersøgningen. Er der mon<br />
nogen, der kender til drivtømmerviolinens<br />
nuværende tilholdssted?<br />
<strong>Polarfronten</strong> vil meget gerne opspore<br />
violinen, fotografere den og optage dens<br />
lyd, når den fylder sjæl og krop med tonerne<br />
fra Schuberts lied ”Der Winterabend”,<br />
som blev spillet så meget på rejsegrammofonen<br />
den vinter i Peary Land.<br />
Af Henning Thing