You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
Nogle ting i livet skal have tid til at<br />
modne, og således også det, jeg vil<br />
berette om her.<br />
I adskillige år har folk ofte sagt til mig:<br />
Skal du ikke have et kørekort- eller<br />
hva`?<br />
Nej, har jeg svaret – jeg har det fint<br />
med at være bagsædepassagerer, og<br />
det har jeg virkelig også ment. Men en<br />
februardag i 2005, hvor vi var på vej<br />
til fødselsdag, siger Ole til mig: Hvad<br />
nu, hvis det værste skulle ske, og du<br />
pludselig står uden nogen til at køre<br />
motorcyklen? Hvad med alle de gode<br />
venner, du har i <strong>Senior</strong>klubben – har<br />
du tænkt på det? – Næ, det havde jeg<br />
vel egentlig ikke.<br />
Jamen så se dog at få dig et kørekort,<br />
siger manden så – og pludselig var jeg<br />
ikke et sekund i tvivl. Næste dag<br />
ringede jeg til en af byens kørelærere<br />
og sagde, at nu kunne hun godt<br />
begynde at grine, for nu ville jeg med<br />
mine 57 år på bagen – altså gerne lære<br />
at køre motorcykel. Men til alt held,<br />
sagde hun blot, at jeg skulle da ikke<br />
tro, at jeg var noget særligt, for der var<br />
skam adskillige, der begyndte at køre i<br />
den alder.<br />
Så primo marts - i snevejr - for at det<br />
ikke skulle være løgn – trak jeg for 1.<br />
gang en motorcykel alene – ude på<br />
Køreteknisk Anlæg. 4 timer havde jeg<br />
til rådighed – og efter disse timer,<br />
kunne jeg trække, køre i 1. gear, køre i<br />
cirkler samt parkere. Jeg siger jer, jeg<br />
En fortælling fra det virkelige liv<br />
7<br />
var høj, som havde jeg røget græs eller<br />
lignende.<br />
Næste step var, at vi gik på nettet for at<br />
se på <strong>MC</strong>, priser og andet. Ole mente,<br />
at vi skulle vente, til kortet (måske)<br />
kom i hus, men på det tidspunkt, var<br />
jeg blevet så tændt på det, at jeg sagde,<br />
at jeg VILLE have det kort – uanset<br />
hvor mange timer og hvor mange<br />
gange, jeg skulle dumpe.<br />
Herefter gik der ikke mange dage, før<br />
vi havde fundet cyklen – en Kawasaki<br />
ER 5, med kåbe, som havde kørt<br />
28.000 km.<br />
Den stod hos vor gode ven Søren ude<br />
hos SPH – og den smilede forførende<br />
til mig og slog smut med sine glasøjne,<br />
så jeg ikke fik et øjebliks ro. Så Ole<br />
handlede lidt med Søren, og ringede<br />
derefter til mig ude på arbejdet, for at<br />
fortælle, at nu havde han altså en gave<br />
til mig. Behøver jeg at fortælle, at han<br />
fik et ekstra kys, da vi kom hjem.<br />
Hen over foråret blev jeg faktisk helt<br />
ferm til at køre, ja vi trænede da også<br />
lidt, idet vi kørte nogle ture ude på<br />
landet, først med Ole i bilen bagved,<br />
derefter blev jeg jo modig, og kørte et<br />
par gange til Skælskør, hvor vi så kørte<br />
på 2 motorcykler.<br />
Teoriprøven blev bestået, og nu<br />
ventede køreprøven. Den gik over alt<br />
forventning. Bestod 1. gang og uden<br />
ekstra timer.