Syv beretninger fra naturen - Det frie Gymnasium
Syv beretninger fra naturen - Det frie Gymnasium
Syv beretninger fra naturen - Det frie Gymnasium
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
Hvad oplevede 1a mon<br />
på deres hyttetur til Rørvig?<br />
<strong>Syv</strong> <strong>beretninger</strong> <strong>fra</strong> <strong>naturen</strong><br />
1<br />
Jeg glædede mig til at komme væk. Væk <strong>fra</strong> byens stress og jag. Komme ud og opleve et<br />
afslappet naturområde, nemlig Rørvig. Jeg glædede mig til at føle mig fri. Fri <strong>fra</strong> skolen, fri<br />
<strong>fra</strong> lektier, fri <strong>fra</strong> stramme, sure miner, fri <strong>fra</strong> at være omklamret af dit og dat. Generelt<br />
bare, at føle frihed. Jeg glædede mig til at slappe af med min nye, spændende klasse,<br />
men mest til at lære de fleste bedre at kende. Egentlig var jeg også bange. Bange for at<br />
jeg ikke ville passe ind med de andre typer. Alligevel kunne jeg ikke lade være med at<br />
tænke på, at de andre med garanti havde det lige sådan. Angst for det sociale samvær.<br />
Jeg regnede lidt med at føle, som Dan Turèll skriver det så smukt: ” Vi rigtige<br />
storby-mennesker, vi asfalt-rotter der lever af benzin og nikotin, vi der altid kommer til at<br />
smile lidt, ikke hånligt, ikke afstandstagende, bare uvilkårligt, når nogen taler om landets<br />
og <strong>naturen</strong>s fredfulde skønhed – vi ville sandsynligvis dø hvis man fjernede os <strong>fra</strong> betonen<br />
og cementen og neonskiltene.”<br />
Da vi alle sammen stod på Hovedbanegården, kunne jeg ikke helt lade være med at<br />
tænke på, at vi nu skulle til at forlade byen. Forlade København – vores egen lille hverdag.<br />
Hver dag ligner København sig selv, men ingen dage er den ens. Da vi så havde forladt<br />
centrum og sad i toget, var det som i digtet ’Vej-rejsende’: ”Tungt lastet har vi snacks og<br />
forsyninger. <strong>Det</strong> er tid til at forlade denne by. <strong>Det</strong> er tid til at stjæle sig væk.” <strong>Det</strong> var en<br />
dejlig togtur. Der var masser af tid, til at sætte sig og slappe rigtig af. Jeg sad sammen<br />
med de piger jeg danner ’gruppe’ med, og der kom et lille skub af lykke frem i mig. De nye<br />
mennesker – de kunne bringe smilet frem i mig ligeså let, som de gamle. Nogle sad med<br />
slik, andre sad bare med æbler og lignende madpakker. Bagagen fyldte alt i toget, så man<br />
hverken kunne gå eller rejse sig. <strong>Det</strong> gjorde det på en sær måde hyggeligt. At sidde så<br />
klemt mellem store tasker og glade mennesker, gjorde det lidt huleagtigt. Der gik ikke langt<br />
tid før vi var ude af byen. Helt uden jeg havde tænkt over det, var der ikke andet at se, end