Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
BRANDE JUL<br />
Udsendes gratis i 6250 eksemplarer til samtlige husstande i <strong>Brande</strong> og omliggende sogne<br />
16. ar gang - Udgivet af <strong>Brande</strong> Handelsstandsforening - Julen 1958<br />
JULENS KA:RNE<br />
"Og ordet blev kr1d og tog bolig iblandt oJ."<br />
Mens vi nu atter forbereder os til at fejre julcns store hojtid<br />
- bade inden for hjemmets hygge og ved menighedens festlige<br />
gudstjenester - sa kan man ikke lade vrere med nu og da<br />
at standse op over for dette sporgsmaI: Ja, men hvad var det<br />
nu, der var det egentlige - det helt ekstraordinxre ved det<br />
barn, som blev fodt i stalden i Bethlehem for de mange hunclrede<br />
h siden? Hvordan gik clet dog til, at han, som jo kun<br />
var her pa jorden i ca. 33 ar, kunne srette sa dybe spor i<br />
historien, at kirkeklokker nu snart atter vii kime julen ind og<br />
kalde sammen til gudstjenester i kirker og katedraler med<br />
salmesang og orgelbrus til hans lov og pris? Han havde jo<br />
lkke noget af det, som ellers gor en mand beromt i denne<br />
verdens ojne. Han var ikke statsmand, ikke forfatter, var<br />
fattig pa denne verdens gods, blev ringeagtet og forhanet og<br />
dode til sidst som en foragtet forbryder pa et kors. AIle andre<br />
store navne i historien glemtes som sneen, der faldt i fjor;<br />
men hans navn - Jesu navn - tilbedes, elskes og pakaldes af<br />
flere og flere udover hele jordens kreds. Hvordan?<br />
Sa vidt jeg kan se, ligger svaret gemt i ovenstaende sretning<br />
fra Johannes' juleevangelium - "Og ordet blev kod og tog<br />
bolig iblandt os." (Johs. 1,14). Det er jo en vending, som er<br />
moderne sprogbrug helt fremmed. Men prover man ved hja:lp<br />
af en ordbog at srette sig ind i den betydning, disse ord havde,<br />
da de blev nedskrevet forste gang - omkring 90 ar efter den<br />
fo te julenat, sa er det una:gtelig et helt overvreldende indhold,<br />
der moder os i denne korte sretning. Den udsiger nemlig<br />
intet mindre end, at Gud - him lens og jordens skaber <br />
selv blev et menneske og helt gik ind under de vilkh, som er<br />
os mennesker beskiiret her pa jorden.<br />
At den almregtige Gud i egen person bojer sig helt ned til<br />
os, som lever, glredes. lider og dor her pa jorden, for derved<br />
at hele alt det. som gik i stykker i vort liv, for at sprede Iys<br />
og glrede i de hjerter, hvor morke og angst var kommet til at<br />
dde, det er dette, som er krernen i julens frydefulde budskab,<br />
og som ogsa i 1958 er forklaringen pa Jesu enestaende stilling<br />
i menneskesla:gtens historie. Atter og atter er det denne hovedtanke,<br />
der har inspireret julens salmeforfattere og kaldt dem<br />
frem til lovsang:<br />
Vel·den gar i dit ledeb!md,<br />
dig dog svebte ell kvilldes hlJJ1d,<br />
du, som htl!" skabt og styrer alt,<br />
blev dog ptl sked barnlille kaldt.<br />
0 , G'ld ske lot,!<br />
Det er dette julens gla:delige budskab. der gor, at kristendommen<br />
er det helt enest:l.ende. Vel - de store verdensreligioner<br />
har trenkt fine, skonne og ophojede tanker om Gud<br />
og er i sig selv et gribende vidnesbyrd om menneskesindets<br />
lrengsel mod Gud; men ingen andre steder end i det kristne julebudskab<br />
stilles vi over for den modsatte lrengsel - Guds lrengsel,<br />
Guds bevregelse imod mennesket, der er kommet i syndens<br />
og dodens void. Hele vor bibel er een lang betagende beret<br />
ning om denne Guds Ia:ngsel, men ingen steder kommer vel<br />
denne hans ka:rlige frelservilje skonnere til udtryk end i<br />
englenes sang den forste julenat: "Frygt ikke, thi se jeg forkynder<br />
eder en stor gla:de, som skal va:re for hele folket. Thi<br />
eder er i dag en frelser fodt, som er den Herre Kristus i<br />
Davids by."<br />
Martin Luther hentyder i et af sine skrifter til en gammel<br />
beretning om, hvorledes dja:velen engang var i kirke, da den<br />
forste del af Johannesevangeliet blev Ia:st op: "I begyndelsen<br />
var ordet, og ordet var hos Gud." Helt ubeva:gelig stod han<br />
og Iyttede til. Men da pra:sten under opla:sningen kom til det<br />
sted: "Og ordet blev kod -," da flygtede han. Og Luther<br />
fojer til: "Om det end er en digtet beretning, sa er det dog<br />
sandt, at dja:velen rna fly for den, som af hjertet og i tro<br />
betragter dette ord." Det samme stlIfa:rdige vidnesbyrd afla:gges<br />
af evangeliernes beretning om Jesu liv og gerning og af<br />
utaIlige ma:nd og hinder i kirkens hi storie lige op til yore<br />
dage. Hvor ordet blev kod, hvor Gud i Jesus Kristus gik ind<br />
i menneskesla:gtens liv og stiIlede sig ved siden af os som vor<br />
broder - det er virkelig sandt, at der matte dja:velen og hans<br />
onde andeha:r flygte fra mennesker. De blev frigjorte, der kom<br />
en hel ny rejsning og frimodighed over deres liv. Gla:de, hab<br />
og tro indtog nu den pi ads, som for havde va:ret opfyldt af<br />
bekymring, angst og fortvivlelse. Se bare den lange ra:kke af<br />
mennesker, som er tegnet os klart for oje i det nye testamente<br />
- mennesker, som blev draget ind i Jesu Kristi folgeskab og<br />
derved ligesom blev fodt pany - aUe afla:gger de eenstemmige<br />
vidnesbyrd: "Han har gjort aUe ting vel!"<br />
Men midt i sin gla:de ved at forta:lIe om alt det vidunderlige,<br />
der skete den forste julenat, kan Johannes ikke undertrykke<br />
et liHe suk ved tanken pa de mange, som vendte sig fra<br />
Jesus i vantro og forargelse: "Han kom til sit eget, men hans<br />
egne tog ikke imod ham," - i samme ojeblik er det dog<br />
gla:den, der atter ba:rer ordene: "Men sa mange, som tog<br />
imod ham, gay han magt til at blive Guds born, dem, som<br />
tror pa hans navn."<br />
Og se her er vi ved det ord, der bygger bro melJem for tid<br />
og nutid - det ord, der betyder, at julen kan blive en lige sa<br />
levende og glxdelige virkelighed for os i dag som for hyrderne<br />
ude pa Bethlehems marker. For evighedsordet fra Gud blev<br />
ikke blot kod og tog bolig iblandt os i dette bestemte menneske<br />
Jesus fra Nazareth i de 33 ie, han vandrede her, men det<br />
tog ogsa bolig blandt os i den menighed, Gud ved sin go de<br />
helligand pa pinsedagen skabte her pa jorden. Det tog bolig i<br />
dabens heHige vand, i nadverens yin og brod, og det forkyndte<br />
ord - helt svarende til hans egen forja:ttelse, at hvor<br />
to eller tre er forsamlet i hans navn, der vii han va:re midt<br />
iblandt os. Sa na:r er han os altsa - julens hoje ga:st! Han er<br />
stadigvxk det sta:rkeste udtryk her pa jorden for Guds Ia:ngsel<br />
efter os - hans fortabte menneskesla:gt. Lad os da ikke unddrage<br />
os ham! Lad ikke de mange ydre tegn pa julen hindre os i<br />
at finde ind til den store hojtids ka:rne; thi sa mange, som tog<br />
imod ham, gay han magt til at blive Guds born."<br />
A. BLICHFELDT-J0RGENSEN<br />
I
2<br />
Kaj Johansens<br />
Alfred Z. Ovesen fEg-forretning<br />
K0BMAND<br />
<strong>Brande</strong> - Telefon 185<br />
BRANDE - TELEFON 192 ALTID H0JESTE DAGSPRIS<br />
Nrermeste opklilber eller regsamler anvises<br />
]uLegaver<br />
Drik stassaniseret Slildmrelk SKO TIL ALLE<br />
langkcer Mejeri<br />
TELEFON 33<br />
Brilleglas<br />
slibes fra time til time, savel efter<br />
lregerecept som efter egen synsprlilve<br />
P. Nissen<br />
Urmager og optiker<br />
St oregade - B r a nde - T elefon 135<br />
Altid 1. klasses<br />
K0D FLiESL . pALfEG<br />
Bestillingel' pa gres og render modtages<br />
B0"RGE ANDERSEN<br />
Slagtermestel'<br />
Brandlundvej 1 - Telefon 187<br />
Fagmandens garanti for kvalitet og pasform<br />
far De i<br />
Victor Jepsens Skot0jsforretning<br />
Telefoll 132<br />
Aile raske drenges julelilnske er et par<br />
LOCKEY-fodboldst0vler<br />
TLF.368
VED ET 75 ARS JUBILJEUM<br />
Samtale om en forretnings<br />
og en bys udvikling<br />
Den 20. september 1883 nedsatte manufakturhandler Charles<br />
Jorgensen sig som kobmand i <strong>Brande</strong>. Ved 75 ars jubilreet har<br />
der vreret anledning til at fremdrage mange interessante trrek<br />
fra forretningslivet i <strong>Brande</strong> pa den tid, da byen endnu kun<br />
var i sin vorden. Charles Jorgensen kom til at betyde meget<br />
for byen og egnen og fik ganske naturligt betroet en lang<br />
rrekke tillidsposter, som han rogtede pa en glimrende made.<br />
Den jubilerende forretning f0res nu videre af S0nnen,<br />
manufakturhandler Ka; J0rgensen, som har indvilget i at<br />
fortrelle "<strong>Brande</strong> Jul" lidt om forretningens historie og om<br />
udviklingen, som den har formet sig, set fra en handlendes<br />
standpunkt. For <strong>Brande</strong> by har langt tilbage i tiden vreret et<br />
naturligt samlingssted for beboerne ikke blot fra sognet men<br />
ogsa fra nabosognene. Ganske vist kom man i "gamle" dage<br />
ikke sa ofte til byen, men sa meget st0rre var omsretningen,<br />
nar man endelig var kommet her til for at forsyne sig med<br />
dagliglivets forn0denheder.<br />
Et samfund, hvor b0nderne var i Hertal.<br />
Jeg kan selvfolgelig ikke imine erindringer ga aile 75 ar<br />
tilbage, siger Kaj J0Igensen. Min far var 23 :lr, da han<br />
etablerede sig her i <strong>Brande</strong>, og de f0rste 10 if var han ung·<br />
karl. En af forretningens gamle kunder har fortalt om tante<br />
Andrea, som passede husholdningen for far. Hun havde gode<br />
evner til at omgas bade mennesker og dyr, og den gamle<br />
kunde kan berette om, hvordan tante Andrea en dag glk over<br />
gaden til k0bmand M0l1ers for at hente nogle Yarer. Hunden,<br />
katten og aile honsene kom trippende efter hende over gaden<br />
til kobmandens, og bagefter gik hele optoget i hrelene pa hende<br />
hjemad. De vidste, at tante Andrea altid havde noget godt til<br />
dem. Dengang var der heller ikke sa stor trafik i gaden. Men<br />
def boede heller ikke mange folk her.<br />
Lars S0ndertoft, som er en af de gamle, der har kendt min<br />
far meget godt, fortreller, at der boede nresten ikke andet end<br />
bonder i <strong>Brande</strong>. Der udover var der prresten og degnen, kobmand<br />
M0l1er og Charles J0rgensen. Dengang var det ualmindeligt<br />
med gardiner for vinduerne pa landet. En kone fra nordsognet<br />
kom en gang hjem og fortalte sin mand, at naboens<br />
havde fact gardiner, og at hun ogsa ville kobe den slags. Handelen<br />
foregik hos Charles Jorgensen, hele regningen blev pa<br />
20 kroner, men konen havde ingen penge med. Forovrigt<br />
havde manden heller ingen kontanter netop i de dage, og da<br />
han ikke ville skylde den nye manufakturhandler penge, lante<br />
han hos en af sine naboer, idet han sagde: Jeg viI nodig have,<br />
at han krrever mig! Lars Sondertoft mindes ogsa, at kebmand<br />
Moller havde advaret Charles J0rgensen mod at give for<br />
langstrakt kredit. "Det bliver man ikke rig af!" Forovrigt<br />
var der pa den tid en kone, Ann Sivebrek, som gik rundt og<br />
handlede med ting, som hjemmene havde brug for. Hun syntes,<br />
det var meningslost, at folk handlede i en forretning <br />
men folk viUe nu engang derhen, hvor man kunne fa et bedre<br />
udvalg end det, den omvandrende kone kunne prresentere.<br />
Thomas Skrerlund, 0sterholm, har i forbindelse med jubilreet<br />
Iigeledes fremdraget minder fra den f0rste tid. Der var<br />
efterhanden fire forretninger, som sorgede for folks fornoden-<br />
Charles<br />
Jorgensen<br />
heder: N . 1. M0Jler, Chr. Jepsen, Brrendgaard og Charles Jorgensen.<br />
Kolonialvarer, fodt0j (de uundvrerlige trresko) og toj<br />
blev i mange tilfrelde oms at ved byttehandler. B0nderne kom<br />
til byen med deres produkter og fik i stedet for, hvad de<br />
havde brug for.<br />
V.:eltepetere og studek0ret0jer h0rte til i gadebilledet.<br />
- Min far har i ledige stunder fortalt meget interessant<br />
om hans forste tid i <strong>Brande</strong>, fortreller Kaj Jorgensen. Han<br />
holdt sit indtog i byen pa en vreltepeter, som han kun kunne<br />
komme op pol. ved hjrelp af vejstenene. Koret0jet havde trrefrelge<br />
og fast gummi, sa det var tungt at fa i gang. Desvrerre<br />
er dette minde om fars forste tid her ikke bevaret. lnd i gade·<br />
billedet horte ogsa studekoretojer, og pa de store markedsdage<br />
blev der handlet ikke blot in de i butiken, men ogsa i telt ude<br />
pol. gaden og pa markedspladsen.<br />
Denne markedshandel blev bevaret til langt op i arene. Nu<br />
er de store markeder i <strong>Brande</strong> en saga blot. Pa markedsdagene<br />
fik far altid assistance fra Herning. Tre-fire unge mennesker<br />
havde nok at gore med at betjene de mange kunder, som<br />
dengang trrengtes ved forretningen. Jeg husker, at en af medhjrelperne,<br />
buntmager Borgelin, som forovrigt var fra Finland,<br />
pa en markedsdag i teltet havde en omsretning pa 165 kr.,<br />
mens der inde i butiken kun blev omsat for omtrent det dob·<br />
belte. I teltet solgtes udelukkende hatte og kasketter til 25 og<br />
50 me stykket. Det h0rte sig simpelthen til, at aile markedsgrester<br />
skulle have et nyt hovedtoj.<br />
Bortset fra markedsdagene var min far i de forste :l.r alene<br />
om at passe butiken. Omsretningen var heller ikke lige stor,<br />
men behovet svarede dertil. Min mor, Mathilde Jorgensen,<br />
som var forretningsvant, kunne yde far mangen god handsrrekning<br />
siden hen. Men der kom da ogsa medhjrelpere. En af<br />
de forste var den senere boghandler Jens Christensen, der var<br />
uddannet som urmager, men som godt kunne bista inden for<br />
manufakturbranchen. Jens Christensen var en hyggelig mand.<br />
Han rog ustandseligt pa sin lange pibe - undtagen n :1r han<br />
tog sin middagssovn pa de store ruller tvistlrerred. I nogle ar<br />
havde vi en kvindelig medhjrelper, frk. Soby, en gardmands·<br />
datter fra Lind. Far har siden fortalt mig, at han i en vanske·<br />
lig situation Jante penge af hende. Hun havde faet en storre<br />
3
arv hjemmefra, men fOf0vrigt passede hun godt pa sine penge.<br />
Hun blev siden storejendomsbesidder i Kabenhavn og benyttede<br />
ogsa sin rigdom til at se sig om i alverdens lande.<br />
Den store blandede handel.<br />
- Hvad handlede man med i "gamle dage?"<br />
- Faktisk alt muligt. Af de gamle regnskabsbager kan jeg<br />
se, at det var en stor, blandet handel, og det var almindeligt i<br />
den tid. Man var nodt til at have lidt af hvert. Der var juletr:espynt,<br />
dukker, legetoj fra Tyskland, lommeure, voltakors<br />
og meget andet. Voltakors var et metalkors, som stod i forbindelse<br />
med et lille batteri. Det skulle beskytte b:ereren mod<br />
sygdom - altsa kunne man spare l:egeudgiften. Jeg husker<br />
ogsa, at vi solgte betydelige m:engder Hamoes harvand. Vi<br />
havde eneforhandling, og kunderne kom langvejs fra for at<br />
sikre sig dette vidundervand, der fremmede harv:eksten. am<br />
der var s:erligt mange skaldede m:end pi den tid, husker<br />
jeg ikke.<br />
I forretningen kunne man ogsi kabe kranse, stukne med<br />
perler og med et religiast motiv under glas.<br />
Men i hovedsagen handledes der med manufakturvarer.<br />
Lagenl:erred og tvist1:erred blev afsat i hele ruller. Dengang<br />
n0jedes man ikke med at kabe nogle fa meter. Der var ogsi<br />
kjolestoffer afmilt i 10 eller 12 alen, alt efter kundens starrelse.<br />
Til disse stoffer var lagt foer, kantebind, h.r:gter, tdd<br />
og iavrigt alt, hvad der skulle bruges til kjolens syning. Det<br />
var noget i retning af selvbetjening. Her i forretningen blev<br />
der ogsi handlet med galanterivarer og med cykler. Min far<br />
havde ogsi i mange ar Tuborg aldepot, og der blev handlet<br />
med cigarer. Kroen for eksempel k0bte hele sit forbrug her.<br />
Af de gamle bilag kan jeg se. at cigarerne dengang kostede<br />
5-7 0re, de allerfineste gik op i 10 are - ja, det var dengang.<br />
01depotets blanketter som regninger.<br />
Far var en meget sparsommelig mand. I mange ar brugte<br />
man s:'!.ledes Tuborg fabrikernes sma blanketter som notaer i<br />
forretningen. Under det faste hoved: "Drik Tuborg 01" skrev<br />
man sa de yarer, kunderne kobte. Og man tog ikke hensyn<br />
til, om det tilf:eldigt var en afholdsmand, der siledes fik en<br />
lidt m:erkelig opfordring med sig hjem.<br />
Ingen reklame for forretningen.<br />
Iavrigt var min far i mange henseender en m:erkelig mand,<br />
furts:etter Kaj Jorgensen. Han ville siledes ikke reklamere for<br />
forretningen. At jeg s:elger mine kunder gode yarer er mlO<br />
bedste reklame, sagde far. End ikke firmaskilt kom op - far<br />
i 1922 et skilt forkyndte, at her havde "Magasin" til huse.<br />
Der matte ikke sta Charles J0rgensen.<br />
Ved siden af de mange repr:esentationer havde far ogsa<br />
Varelotteriets kollektion, han var forretningsf0rer for Hedeselskabets<br />
lokale afdeling i 30 ar, repr:esentant for forsikringsselskabet<br />
Danmark i 26 :lr. Lotteriet og forsikringen<br />
styrede han pi en m:erkelig made. Han n:ennede saIedes ikke,<br />
at nogen lodseddel gik tilbage til hovedkontoret, si ville han<br />
hellcrc selv beholde den. Nar en forsikringstager opsagde forsikringen,<br />
gay han ikke meddelelse videre til forsikringssel-<br />
Charles Jergensens forretningsejendom<br />
skabet, men betalte selv pr:emiebelobet -- for at selskabets<br />
portef01je ikke skulle dale! - Far var ogs:'!. i flere perioder<br />
medlem af sogneddet, medlem af bestyrelsen for Handv:er·<br />
kerforeningen og i godt 30
SKOLEMINDER<br />
AI Aksel J. Knudsen<br />
Nar redaktionen af <strong>Brande</strong> Jul opfordrer en nylig pensioneret<br />
skolemand til at yde et bid rag til heftet, og nlir samtidig den<br />
realskoleform, han har vreret knyttet til i 41 ar (bortset fra en<br />
5-arig periode i udlandet og som foredragsholder i indlandet),<br />
Hr nye rammer om sit dagligliv, kan man vente en beretning,<br />
der dels er personlig og dels saglig, saledes at de personlige<br />
oplevelser i den gamle, nu afgaende skoleform belyser de saglige<br />
for hold inden for denne. Lad da den personlige og den<br />
saglige skildring smukt ga hand i h
10<br />
I=> .-i I" ca !5i<br />
Den brerer sit navn med relte . . . det er en star, flat 21"<br />
luksusmodtager med fine distanceegenskaber, skon tone<br />
og et vreld af tekniske fortrin, sam vi gl:eder as til<br />
at srette Oem ind i' Oet sm ukke mabel har dobbel te,<br />
aftagelige dore. Leveres i matslebet noddetrre eller mahogni.<br />
c:I E'! I LJ >< E'!<br />
v. Ulbrichsen<br />
RADIO - FOTO - FJERNSYN<br />
<strong>Brande</strong> - 1 ele/on 112<br />
Vi yder Dem virkelig sagkyndig betjening. Vort mod erne og til fjernsyn<br />
specialudrustede vrerksted, star altid med faguddannet arbejdskraft til Deres<br />
disposition
1 2<br />
EGNENS BANK Interessentskabet<br />
BRANDE<br />
FILSKOV THYREGOD<br />
En dobbelt pia st.icbeha ndlet dug i Illodel'ne<br />
monster<br />
BRANDE ELV.,tERK<br />
Telefon 43<br />
BRANDE<br />
KAR TOFFELHANDEL<br />
Se v ort udvalg i Lager og sorteringscentral ved markedspla dsen<br />
Anneberg duge<br />
D e e!' kmekfrie, de k a n evt, stryges pa.<br />
bagsiden, og de lever'es i smukke gave<br />
!Esker'<br />
S e udstillingen pa byen s hjor nc l-Ielge Andreasen<br />
CENTRUM<br />
LangbaUe & H j ,rsing<br />
TELEFON 400<br />
Herning"ej 25 - TpJafon 26;
Spejlets fange<br />
Et borneeventyr af<br />
/age Erling Fischer<br />
Hvordan Helle korn ind i spejlet<br />
Lege Erling Fischer, Vodskov, har fornylig pa forlaget AROS<br />
fact udgivet en borne bog ..Spejlets fange", eventyret om Helles<br />
mrerkdige rejse. Bornebogen er skrevet i <strong>Brande</strong> for 11 :1r<br />
siden, da Erling Fischer va r lxge pa <strong>Brande</strong> sygehus.<br />
Med forfatterens tilladclse bringer vi her et lille afsnit af<br />
bogen. historien om, hvordan Helle kom ind i spejlet:<br />
Helle boede i en villa i Helle-cup. Mar havde sagt. at byen<br />
var kaldt op efter hen de. Det var Helle meget stolt af.<br />
N u sad mor og heste eventyr for H lIe. Hun lxste om en<br />
lille pige, der legede i en have-stue, og det sj ove ved det val',<br />
:It dtn stue val' akkurat sam den stue, Helle og mor sad i. Dec<br />
var en stor dor ud til haven og et spejl pii den mod-s att.: "xg.<br />
Den lille pige i eventyret hed Alice, og hun krob ind i<br />
"pejlet. D t kunne Helle nu ikke forsta, hun kunne, for spejlet<br />
var d.l hardt som st n_<br />
Men ikke nok med det. D a pigen va r inde i spejlet, gik<br />
h Ull videre del inJ gennem doren og ud i haven.<br />
Ocr ude var der en hoj, hun ville op pa. - Men sa lob<br />
hun helt vitd. Nar bun ville ga hen imod hojen, kom hun i<br />
den mad-satte retning - for i spejl-Iand er alting lige mods at<br />
af, IlV ad det er i virkelig-heden.<br />
Helle sad helt stille og horte pa mO[, for det var dog det<br />
mest ,jove eventyr, hun nogensincle havde 110rt. <br />
M n hun sad ogsa og sa hen til spejlet. - Mon man kunne<br />
komme ind i det? Bare mor dog ville hold.: op med at Ixsc<br />
og ga ud i kokkenet, sa Helle kunne prove.<br />
Hun begyndte at fl ytte pa sig, mens mor I.este videre. Det<br />
lod til, at mor var lige sa spxndt pa, hvordan det gik Alice<br />
i spejlet, sam Helle var sp::endt pa sely at opleye sadan et<br />
eventy! .<br />
Pludsellg sa mor pi klokken.<br />
- Ih du milde, er den sa mange - sa ma jeg ud og stege<br />
bof, til far kommer hjem. Kan du lege pxnt med din bamse,<br />
Helle!<br />
- Ja, det skal jeg nok, sagde Helle, men sa snart mar var<br />
ude af doren, flaj hun hen til spejlet, kmb op pa en stol og<br />
stirrede loenge ind i det.<br />
Det var jo hgesom, der var en rigtig stue dec inde_- Ja,<br />
5e, der Iii bamse henne pa sofaen - hun rakte ud efter den,<br />
men stodte hinden mod spejlet. S:l. stod hun og stirrede igen.<br />
Det var nu, som om man kunne ga lige ind i spejl-stuen, og<br />
hun' skulle netop til 'at gii der !l1d. men sa blev hun pludselig<br />
bange, lob hea til kakken-d0ren og dbte ud til mor:<br />
- Mar, hvordan kommer man ud af spejlet igen, n:l.r man<br />
f",rst er kommet dec ind?<br />
- All, din ille pjat-gas, svarede mor, man kan da ikke<br />
komme ind i spejlet, det er da bare i eventyret, man kan det.<br />
Mcn Helle syntes nu, det var et helt eventyr at sta og kigge<br />
ind i spejlet - og nlr det var et eventyr, sa kunne man vel<br />
gs komme dec ind. Hun krob op pa stolen igen og stod og<br />
kiggede pa' sine egne ojne der inde. Hun opdagede, at hun<br />
nne se sig selv en gang til inde i ojnene i spejlet - der sad<br />
hu n jo sa lille, lille, bitte inde i det sorte af ojnene.<br />
Hun glemte alt andet omkring sig. Var det virkelig Helle<br />
den lille, bitte prik? - Ja men, hvis det var hende, sa havde<br />
den Helle )0 ogsa ojne. - Ja men, det var Helle. - - Det var<br />
lige, som hun kunne mxrke, hun sad derinde. Hun blev helt<br />
sxr til mode - for i ojnene pii den lille, lille, bitte Helle<br />
matte dec jo sidde en til lille, lille, bitte, bitte Helie. - Hun<br />
kunne ligefrem moerke, at hun blev mind[e end den mind-ste<br />
prik, man kunne toenke sig. Sold an en lille Helle kunne da sagtens<br />
smutte ind i spejlet. - Det var, Som um hun sad inde i<br />
sine egne ojne i spejlet og kiggede ud p:l sig selv,<br />
Hun blev helt forskroekket, - fo r nu va r hun jo inde i<br />
spej let.<br />
Hun kunIle m::erke. h ordan det bankede ind i bry t t pa<br />
hende. Det bankede s.i stxrkt, at hun var bange for, et sklille<br />
sla spejlet i stykker, og sa Yllle mar vel nok blive gaL<br />
Hun h
32<br />
B"RGE TOFT KRISTENSEN<br />
K0d - Flresk - Piilreg<br />
Viadukten 8 Telefon 475<br />
JOHS. PEDERSEN<br />
Torvets peiser<br />
Leget0j til jul - sa. ind til<br />
ANNA HANSEN<br />
Telefon 327<br />
Galanteri_ og papirhandel<br />
ERLING ANDERSON<br />
Tandlrege<br />
Storegade 36 - <strong>Brande</strong> - Telefon 79<br />
- ogs! sygekassepraksis<br />
LAURIDS RAHN<br />
Kolonial - Delikatesse<br />
Telefon 128<br />
LAURITS MADSEN<br />
T0mrermester<br />
Herningvej 6 Telefon 221<br />
BRANDE MASKINFABRIK<br />
TELEFON 27<br />
H. OVERGAARD<br />
Prey min kaffe<br />
Frugt - Konserves - Bisquit<br />
Storegade 66 Telefon 446<br />
KOLONIAL - DELIKATESSE<br />
Bred - Moolk - Is<br />
ELLEN og eHR. GJESING<br />
0rbookvej - Telefon 438 - <strong>Brande</strong><br />
TUBORG-DEPOTET<br />
vI H. Rauff Nielsen<br />
Torvegade Telefon 163<br />
ST"T KRA:FTENS BEKA:MPELSE<br />
TRICOTAGEHUSET<br />
vI Ejnar Larsen<br />
Alt i trikotage, babyudstyr og smli.ting<br />
A. REINHOLT ANDERSEN<br />
Snedkermester<br />
Telefon 246 - <strong>Brande</strong><br />
M0bel- og bygningssnedker<br />
CARLSBERG DEPOT<br />
vI O. Albrechtsen<br />
Brandlundvej, <strong>Brande</strong> Telefon 316<br />
Flere og flere k0ber kaffe p A. Brandlundvej hos<br />
ERNA KNUDSEN<br />
Telefon 257<br />
Mine kunder i by og pA. land 0nskes<br />
en glredelig jul og et godt nytar -<br />
P. A. PEDERSEN<br />
M0belforretningen<br />
Storegade 68 - Telefon 75
K0b julegaven III<br />
Frakker<br />
Kio/er Duge<br />
Jakker Tcepper<br />
1 god tid, III Nederde/e Kimonoer<br />
B/user Lommetark/ceder<br />
medens udvalget Handsker Handk/ceder<br />
III<br />
T ark/ceder Dynebetrcek<br />
er st0rst<br />
III Stramper Lagener<br />
Leopold Thaarup Telefon 7<br />
Sa matte vi erkende, at vor sidste, hele dag pa "Malmahed"<br />
var forlobet. Godnat pa svensk for sidste gang.<br />
L0RDAG<br />
Lordagen stod i hjemrejsens tegn. Straks efter at vi var blevet<br />
vrekket, begyndte en larmen med pakning af kufferter<br />
o. lign. Pa grund af det mest skrrekkelige regnvejr - vi havde<br />
ellers haft ualmindelig fint vejr de ovrige dage - blev flaghejsningen<br />
og trreningen stroget af programmet. Efter morgenmaltidet<br />
besluttede den danske trio derfor at vende nresen mod<br />
Danmark sa hurtigt som muligt. Vi tog afsked med alle<br />
trrenerne og lederne, og da turen kom til min meget dygtige<br />
instruktor, Helge Antlind, var jeg helt bevreget. Ved den<br />
officielle afsked med den overste ledelse fik vi tre danskere<br />
hver overrakt en stander med et svensk flag.<br />
Derpi startede vi den lange rejse p i na:sten 600 ken til<br />
Kobenhavn, da det var meningen, vi skulle na dertil pa een<br />
dag. Det gik ogsa udmrerket. Olesen holdt i Linkobing, hvor<br />
vi spiste middag og gjorde nogle indkl?lb.<br />
Da vi var kommet over til Danmark, nemlig til Helsingl?JC,<br />
var kl. ca. 19,30. Det var jo ikke for tidligt at fa aftensmad.<br />
Nu oprandt en Iyksalighed si stor, sa stor: Vi skulle have en<br />
dansk bl?lf!!! En uge i Sverige havde gjort os til gourmand'er<br />
Alle vi danskere ved udmrerket, at der i andre lande ikke<br />
spises sa god mad som i Danmark, og dette fik jeg yder-<br />
36<br />
Vejle JlmtsTolkeblad<br />
ligere bekrreftet pa denne tur. Jeg kan give et eksempel pa,<br />
hvordan jeg har savnet den danske mad. Da vi rejste til<br />
"Volvoernes land", kunne jeg holde mine bukser oppe uden<br />
livrem, hvorimod det var nl?ldvendigt for mig at have en pi<br />
pa hjemrejsen.<br />
Dette sidder jeg og skriver pa hotel "Cosmopolite" i K0benhavn.<br />
Efter festmiddagen pa "Frergegarden" i Helsingor fortsatte<br />
vi til Kabenhavn, hvor Birger blev "hreldt ud" ved<br />
Hovedbanegarden. Olesen og jeg korte derefter til nrevnte<br />
hotel.<br />
Jeg har sagt farvel til hr. Olesen, som vii tage af sted i<br />
morgen tidlig, og er som falge heraf overladt til mig selv. Det<br />
er memngen, at jeg skal med tog til Jylland k1. 9,40, hvis jeg<br />
ellers kan komme op til tiden, da jeg er meget trret efter den<br />
lange kl?JCetuc. Godnat for allersidsle gang.<br />
S0NDAG<br />
Det lykkedes Illig virkelig at komme op, sa jeg bade kunne<br />
na at fa morgenmad og vrere i god tid pi Kobenhavn H. Jeg<br />
gad nok vide, hvordan det skete? Fra Hovedbanegarden reJste<br />
jeg med eksprestog kl. 9,40 og naede <strong>Brande</strong> H. - uden at<br />
have haft srerlige rejsevanskeligheder - engang midt pa eftermiddagen.<br />
Denne Sveriges-tur viI stii for mig som et minde, jeg altid<br />
med glrede kan se tilbage pa, og den vii aldrig nogensinde ga<br />
i glemmebogen, for ih, hvor var det en pragtfuld og udbytterig<br />
tur. Jeg lrerte nye kammerater at kende, kom under<br />
fremmede forhold og kom i tra:ning til fodboldsresonen. Thi<br />
det var under ingen omstrendigheder en ferie. Der skulle<br />
arbejdes hardt, og jeg var da ogsa dodtrret hver aften, nar<br />
det var tid at se dyner. Kent Olscl1.
andels- og Landbrugsbanken<br />
BRANDE<br />
Filial af Herning Handels- og Landbrugsbank, Aktieselskab<br />
T elefon 90 og 180<br />
Kontortid kl. 10- 1 2 og 14 - 16, 10rdag kl. 9 - 1 2<br />
Fredag tillige fra kl. 19 - 20<br />
Konlorer :<br />
Blaah t og Thyregod<br />
Bankens aktiekapital kr. 1.500.000 - reserver ca. 4.125.000<br />
rUt£: Alflji Fe. '