diføt-nyt 83.vp - heerfordt.dk
diføt-nyt 83.vp - heerfordt.dk
diføt-nyt 83.vp - heerfordt.dk
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
<strong>diføt</strong><strong>nyt</strong><br />
Jules Verne om<br />
Fremtidens energi<br />
Spændende lydfænomen:<br />
Klangfigurer i sand<br />
Er Bush-regeringen<br />
ved at blive »grøn«?<br />
Emil Rasmussens<br />
nye fysik - 2. del<br />
Max-Planck-Institut<br />
forsker i kuglelyn<br />
Ny trigonometri<br />
Forum & Kort<strong>nyt</strong><br />
Efterårets møder<br />
NR. 83.4 / JULI 2006 KR. 25,-<br />
DANSK INSTITUT FOR ØKOLOGISK TEKNIK
2<br />
DANSK INSTITUT FOR ØKOLOGISK TEKNIK<br />
er en offentlig registreret forening, der har til formål: at oplyse<br />
om og at udvikle ny teknologi i overensstemmelse med<br />
naturen og dens metoder, at ud<strong>nyt</strong>te dens energier på bedst<br />
mulig måde med mindst mulige indgreb i de økologiske systemer<br />
og at reducere allerede forekommende indgreb i<br />
økologiske systemer, alt på en sådan måde, at menneskets<br />
vilkår forbedres. www.difoet.<strong>dk</strong><br />
Foreningens bestyrelse<br />
Anders Heerfordt - Formand - aheerfor@csc.com<br />
Ruskær 4, st.th., 2610 Rødovre - tel 3647 1105<br />
Albert Hauser - Næstform., bibliotek - a.hauser@tuknet.<strong>dk</strong><br />
Aalevej 41, 7160 Tørring - tel/fax 7580 2414<br />
Børge Frøkjær-Jensen - froekjar@inet.uni2.<strong>dk</strong><br />
Ellebuen 21, 2950 Vedbæk<br />
Christian Heerup - christian.heerup@tempcold.<strong>dk</strong><br />
Aldershvilevej 21A, 2880 Bagsværd<br />
Jan Koed - Redaktør - jk@cadaid.<strong>dk</strong><br />
Carl Bernhards Vej 15, st.tv., 1817 Frederiksberg C<br />
Jørgen Olsen<br />
Gærdesangervej 2, 3300 Frederiksværk - tel 4774 8486<br />
Lejf T. Rasmussen - lejf.t.rasmussen@mail.tele.<strong>dk</strong><br />
Frederiksvej 54, 3.th., 2000 Frederiksberg<br />
Poul Schriver - poulschriver@hotmail.com<br />
Svanevænget 3, 1.th., 2100 København Ø<br />
Mogens Larsen - Sup., kasserer - kassereren@difoet.<strong>dk</strong><br />
Gammel Køge Landevej 492, 2650 Hvidovre<br />
Girokonto (1551)939-4966, DIFØT, 2650 Hvidovre<br />
SWIFT-BIC:DABADKKK - IBAN:DK03 3000 0009 3949 66<br />
Medlemskab<br />
Alle er velkomne som medlemmer af DIFØT. Bliv medlem<br />
ved at indsætte 1 års kontingent på giro 939-4966. Årskontingent:<br />
300,- kr. Abonnement kun for biblioteker: 150,- kr.<br />
Forsiden<br />
Det var den tyske læge,<br />
jurist og fysiker, Ernst<br />
Chladni, der i slutningen af<br />
1700-tallet grundlagde<br />
videnskaben om lyd, dvs.<br />
akustikken. Ved at bestry-<br />
ge en sandbelagt metalplade<br />
viste han, hvordan<br />
lydens svingninger er i<br />
stand til at danne de mest<br />
varierede mønstre i sandet.<br />
Artiklen side 6 viser flere<br />
eksempler på fænomenet.<br />
23. årgang nr. 83.4, juli 2006<br />
Redaktør: Jan Koed<br />
Redaktionens adresse<br />
<strong>diføt</strong> <strong>nyt</strong><br />
Carl Bernhards Vej 15, st.tv.<br />
1817 Frederiksberg C<br />
tel/fax 3322 3728<br />
email redak@difoet.<strong>dk</strong><br />
Udgivelse<br />
<strong>diføt</strong> <strong>nyt</strong> udgives af Dansk<br />
Institut for Økologisk Teknik<br />
og udsendes til foreningens<br />
medlemmer.<br />
Hvor ikke andre er nævnt, er<br />
udenlandske manuskripter<br />
oversat af redaktøren.<br />
Eftertryk er tilladt med kildeangivelse.<br />
Bladet u<strong>dk</strong>ommer med fire<br />
numre om året.<br />
Oplag: 200 eksemplarer<br />
Tryk: Vester Kopi, København<br />
ISSN 0900-1816<br />
Indhold<br />
Unionens sande tilstand 3<br />
Kymatik 6<br />
Kuglelyn i laboratoriet<br />
Jules Verne<br />
8<br />
om fremtidens energi<br />
Emil Rasmussens<br />
10<br />
forskning - II 12<br />
Bog<strong>nyt</strong><br />
Guddommelige<br />
19<br />
proportioner<br />
Forum<br />
22<br />
»Bessler-hjul« 24<br />
Fusionsreaktoren 26<br />
Kort<strong>nyt</strong> 28<br />
Forenings<strong>nyt</strong> 31
Energipolitik:<br />
Unionens sande tilstand<br />
- USA’s energidilemma<br />
Af William Zebuhr<br />
Efter de store stigninger i oliepriserne i<br />
1970’erne, da Jimmy Carter var præsident,<br />
begyndte forbundsregeringen at<br />
spille en langt mere aktiv rolle i energipolitikken.<br />
Siden da har hver eneste<br />
præsident lovet at reducere vores afhængighed<br />
af udenlandsk olie. Enten<br />
var løfterne usande eller også var de baseret<br />
på dårlig planlægning. De programmer,<br />
der blev sat i værk, kostede<br />
milliarder af dollars og var totalt virkningsløse.<br />
Resultatet er blevet, at vi er<br />
langt mere afhængig af udenlandsk olie<br />
end nogensinde før. George W. Bush’ seneste<br />
tale om unionens tilstand viser, at<br />
der er tale om business as usual.<br />
Det mest overraskende ved talen var,<br />
at mange tog den alvorligt. I stedet burde<br />
de have undersøgt årsagerne til de præsenterede<br />
planer. Politikere foretager<br />
generelt handlinger, der forøger deres<br />
magt eller deres partis magt for at sikre<br />
deres genvalg og fortsatte økonomiske<br />
støtte. Set i det lys er det let at forstå en<br />
del af baggrunden. Produktion af ethanol<br />
vil hjælpe landmændene, der udgør<br />
en stor gruppe vælgere. Penge til hybridog<br />
elektriske biler vil yde sit bidrag til at<br />
støtte den amerikanske bilindustri, der<br />
er i akutte vanskeligheder og som beskæftiger<br />
i tusindvis af stemmeberettigede<br />
ansatte. Kulindustrien får løfter om<br />
penge til »nul-forurenende« kraftværker<br />
(som ikke eksisterer) mod til gengæld at<br />
yde en massiv politisk støtte. Tilsvarende<br />
gælder for atomindustrien, som domi-<br />
neres af nogle få store selskaber, der udøver<br />
lobbyvirksomhed i stor skala og<br />
giver støtte til <strong>nyt</strong>tige politikere. Løftet<br />
om mere støtte til sol- og vin<strong>dk</strong>raft blev<br />
sandsynligvis afgivet for at få planen til<br />
at lyde mere miljøvenlig i den brede offentlighed.<br />
Sandheden er, at forbundsregeringens<br />
aktive indsats hverken er nødvendig<br />
eller ønskelig, og at regeringens<br />
igangværende programmer har støttet<br />
olieindustrien på bekostning af andre<br />
industrigrene, nationen, ja hele verden.<br />
Forbundsregeringen spenderer milliarder<br />
af dollars af skatteydernes penge på<br />
at støtte olieindustrien. Der gives skattebegunstigelser,<br />
tilbydes landområder og<br />
u<strong>dk</strong>æmpes krige for at holde olieprisen<br />
nede, fordi vælgerne elsker billig olie. I<br />
dag synes mange mennesker ikke, at olien<br />
er billig. Men den er billigere, end den<br />
ville have været i et frit marked, og det<br />
gør det svært for alternative energier at<br />
konkurrere, fordi de er kostbare i de indledende<br />
faser af udviklingen. Ét forkert<br />
tiltag bliver ofte »korrigeret« af et andet,<br />
så man kompenserer den kunstigt lave<br />
oliepris ved at støtte et særligt udpeget<br />
alternativ. Det gør naive vælgere glade<br />
og muliggør modydelser fra de nye industrigrene,<br />
men koster skatteyderne en<br />
masse penge og forstyrrer en hensigtsmæssig<br />
udvikling af nye teknologier.<br />
I talen om unionens tilstand blev der<br />
ikke nævnt noget om den form for ny<br />
energi, som Infinite Energy promoverer.<br />
Det er fordi, der ikke er nogen stemmer<br />
at hente her, og fordi der ikke tilbydes<br />
3
<strong>diføt</strong> <strong>nyt</strong> 83.4<br />
4<br />
Præsident Bush’ energiforslag<br />
– uddrag fra talen om<br />
»Unionens tilstand« 2006<br />
At fastholde Amerikas konkurrenceevne kræver rimelige energipriser.<br />
Og her står vi over for et alvorligt problem: Amerika er afhængig af<br />
olie, som ofte importeres fra ustabile områder i verden. Den bedste<br />
måde at bryde denne afhængighed på er gennem teknologi. Siden 2001<br />
har vi brugt næsten $10 mia. på at udvikle renere, billigere og mere pålidelige<br />
alternative energikilder – og vi står på tærsklen til utrolige fremskridt.<br />
Derfor annoncerer jeg i aften Det avancerede Energiinitiativ – en forøgelse<br />
af Energiministeriets bevillinger til forskning i ren energi på 22%<br />
– for at fremtvinge et gennembrud på to vitale områder. For at ændre<br />
måden vi opvarmer vore hjem og kontorer på vil vi investere mere i<br />
ikke-forurenende kulfyrede kraftværker, revolutionere sol- og vindteknologierne<br />
og fremme ren og sikker atomkraft. (Bifald)<br />
Vi må også drive vores biler på en anden måde. Vi vil forstærke forskningen<br />
i bedre batterier til hybrid- og elbiler samt i forureningsfrie biler,<br />
der kører på brint. Vi vil også finansiere yderligere forskning i banebrydende<br />
metoder til at producere ethanol, ikke kun fra majs, men fra træpiller,<br />
halm og elefantgræs. Vores mål er at gøre denne nye form for ethanol<br />
praktisk anvendelig og konkurrencedygtig i løbet af 6 år. (Bifald)<br />
Gennembrud inden for disse og andre nye teknologier vil bidrage til,<br />
at vi når et andet stort mål: at erstatte mere end 75% af vores import fra<br />
Mellemøsten i 2025. (Bifald)<br />
Ved at aktivere Amerikas talent og teknologi kan dette land på dramatisk<br />
måde forbedre miljøet, gøre sig fri af den oliebaserede økonomi<br />
og gøre afhængigheden af Mellemøstens olie til fortid. (Bifald)
penge til politiske formål. Det bedste for<br />
udviklingen af ny energiteknologi ville<br />
være høje energipriser, men man er låst<br />
fast i en kombination af lave priser og lille<br />
indflydelse, hvor man hverken får hjælp<br />
fra regeringen og ikke er konkurrencedygtig<br />
nok til at opnå privat finansiering.<br />
Der gives ingen enkel løsning på afhængigheden<br />
af olie. Alternativerne vil<br />
komme fra mange forskellige teknologier,<br />
fra mange sider og tage mange år. Det<br />
vil blive en ikke-lineær, temmelig kaotisk<br />
proces, der vil være tabsgivende, frustrerende,<br />
langsommelig og smertefuld for<br />
mange – og profitabel for få. Sådan er det<br />
med mange komplicerede forskningsprogrammer<br />
i deres indledende faser.<br />
Processen har været i gang nu i over 30<br />
år, og de lettilgængelige teknologier som<br />
vind og solenergi – der allerede dengang<br />
var i brug i mindre skala – er først nu ved<br />
at blive kommercielle succeshistorier.<br />
Succesen er større i Europa, Japan og<br />
Kina end i USA, fordi oliepriserne er højere<br />
dér. Nye energiteknologier er mindre<br />
forstået nu, end vind og sol var i 1973,<br />
så vejen synes lang til en egenfinansieret<br />
vækst og økonomisk gevinst. De nye<br />
energikilder vil blive indfaset i det bestående<br />
mix af energier, efterhånden som<br />
de udvikles, mens de gamle, mindre effektive<br />
teknologier udfases.<br />
Det bedste regeringen kan gøre for at<br />
lette overgangen til ny teknologi er at<br />
lade energipriserne stige ved at holde sig<br />
væk fra området og indføre nogle reguleringsmekanismer,<br />
der fremmer de rene<br />
og effektive teknologier og hæmmer de<br />
forurenende og ineffektive. Styringsmekanismerne<br />
skal indføres med omtanke<br />
og fleksibilitet, fordi nogle teknologier,<br />
der kan vise sig fremragende i det lange<br />
løb, kan vise sig at være forurenende og<br />
<strong>diføt</strong> <strong>nyt</strong> 83.4<br />
ineffektive i begyndelsen. Et af de mest<br />
kontroversielle emner vil være reguleringen<br />
af drivhusgasserne. Som diskussionen<br />
Infinite Energy nr. 65 viste, er drivhuseffekten<br />
langt fra forstået i tilstrækkeligt<br />
omfang til, at man bør foretage<br />
drastiske, omkostningskrævende indgreb<br />
på nuværende tidspunkt. Kulkraftværker<br />
udsender kuldioxid; det gør<br />
atomkraftværker ikke. Hvis kuldioxid fx<br />
på et forkert grundlag bliver stemplet<br />
som en farlig forurener, vil man måske<br />
spendere milliarder af dollars på atomkraftværker,<br />
som måske i det lange løb vil<br />
vise sig at være langt mere forurenende.<br />
Det vil tage år, før den globale opvarmningseffekt<br />
er tilstrækkeligt forstået, til at<br />
man bør foretage drastiske indgreb. I<br />
mellemtiden bliver man nødt til at tage<br />
beslutninger på et utilstrækkeligt grundlag.<br />
Udfordringen vil være at tage disse<br />
beslutninger på et rationelt grundlag<br />
med et minimum af politisk indhold,<br />
myter og dårlig videnskab. De nye energiteknologier<br />
kan vise sig at drage fordel<br />
af denne tilstand, fordi de generelt ikke<br />
udsender drivhusgasser.<br />
Det er meget sandsynligt, at nye energiformer<br />
først vil komme på markedet et<br />
sted, hvor energipriserne er højere, og<br />
hvor olieforsyningssituationen er mere<br />
presset end i USA, Japan og Europa. Her<br />
fremstår Kina som mere lovende for udviklingen<br />
af såvel nye energiteknologier<br />
som udviklingen af vind- og solenergi.<br />
Det er på langt sigt ikke godt for USA,<br />
fordi det vil betyde mere import og færre<br />
jobs i udviklings- og produktionsvirksomhederne.<br />
I stedet for at importere<br />
olie vil vi komme til at importere udstyr<br />
og tjenester.<br />
I 1957 opsendte Sovjetunionen verdens<br />
første satellit, hvilket fik en vold-<br />
5
<strong>diføt</strong> <strong>nyt</strong> 83.4<br />
som indflydelse<br />
på USA. Lige<br />
pludselig blev<br />
vi tvunget til at<br />
forholde os seriøst<br />
til de naturvidenskabeligeuddannelser<br />
og finde vores<br />
plads i en<br />
teknologisk<br />
verden. Vi søsatte<br />
derefter et af historiens mest imponerende<br />
og største ingeniørprojekter,<br />
nemlig at sætte mænd på månen i løbet<br />
af kun 12 år. I vores nuværende forvirring<br />
ville det være næsten umuligt at<br />
gentage denne bedrift, selv om vi har<br />
gjort det før og vi nu har langt mere effektive<br />
værktøjer (som fx computere)<br />
Kymatik<br />
– fremtidens videnskab?<br />
Af Poul Schriver<br />
Den tyske læge, jurist og fysiker, Ernst<br />
Chladni (1756-1829), var grundlægger af<br />
akustikken, videnskaben om lyd. Han<br />
synliggjorde ved sine forsøg lydbølgers<br />
effekt. Med en violinbue strøg han kanten<br />
af en vandret placeret metalplade,<br />
hvorpå der var strøet sand. Afhængig af<br />
hvor han strøg på metalpladen, dannedes<br />
forskellige mønstre i sandet, i dag<br />
kaldet Chladni-figurer, fig. 1.<br />
Den amerikanske matematiker,<br />
Nathanial Bowditch, og hans franske<br />
kollega, Antoine Lissajous, studerede i<br />
begyndelsen af 1800-tallet uafhængigt af<br />
hinanden mønstre, som dannedes ved<br />
6<br />
end dengang. Måske trænger vi til en ny<br />
»Sputnik« for at få os til at tænke alvorligt<br />
over de vigtigste tekniske udfordringer i<br />
dag og begynde at drive det amerikanske<br />
samfund på en langt mere intelligent<br />
måde. Denne »igangsætter« kunne meget<br />
vel være en kinesisk astronaut på månen<br />
eller et større gennembrud inden for<br />
energiområdet i et fremmed land i løbet<br />
af det næste årti. Vi bliver nødt til at<br />
stramme os an, hvis ikke vi vil ende som<br />
en andenrangs teknologisk magt snart<br />
efterfulgt af magttab på andre områder.<br />
William Zebuhr er medredaktør af tidsskriftet<br />
Infinite Energy, som der henvises til et par gange<br />
i teksten. Artiklen blev bragt i bladets nr. 66,<br />
marts/april 2006 under titlen The True ’State’ of<br />
the Union’s Energy Dilemma.<br />
interferens mellem to sinusformede lydbølger,<br />
den ene udsendt vinkelret på den<br />
anden. Mønstrene ændrede sig afhængig<br />
af bølgernes frekvens og vinklen mellem<br />
de udsendte bølger. En såkaldt Lissajous-figur<br />
er vist på fig. 2.<br />
I 1960’erne fortsatte den svejtsiske<br />
forsker, Hans Jenny, Chladnis forsøg.<br />
Violinbuen blev erstattet af en krystaloscillator,<br />
og under sine forsøg skabte<br />
Jenny både Chladni- og Lissajous-figurer.<br />
Ved særlige kombinationer af frekvens<br />
og amplitude kunne han få mønstrene<br />
til at bevæge sig og ændre sig kontinuerligt.<br />
Og ved at anvende andre materialer<br />
end sand kunne han skabe 3-dimensionale<br />
figurer.
Fig. 1<br />
Hans Jenny konstruerede en særlig<br />
tonegenerator, tonoskop kaldte han det,<br />
hvormed han med lyd kunne ændre<br />
oscillatorens frekvens og amplitude.<br />
Med sit tonoskop kunne han således<br />
synliggøre den menneskelige stemme i<br />
lydskabte mønstre, og han gjorde det<br />
Fig. 2<br />
<strong>diføt</strong> <strong>nyt</strong> 83.4<br />
herved muligt ikke alene at høre, men<br />
også se effekten af forskellige stemmer<br />
og således også sange. Jenny kaldte sin<br />
forskning Kymatik (cymatics) (græsk: bølge).<br />
Jenny eksperimenterede med forskellige<br />
sprog som input til tonoskopet. Han<br />
opdagede herved, at tegn fra visse antikke<br />
sprogs alfabet udtalt i overensstemmelse<br />
med den lyd, tegnene repræsenterede,<br />
aftegnede sig i sandet på metalpladen.<br />
Tegn udtalt i overensstemmelse<br />
med moderne sprogs alfabeter gav<br />
ikke tilsvarende resultat. De antikke<br />
sprog, der gav nævnte effekt, var hebræisk<br />
og sanskrit, som er blandt de sprog,<br />
der kaldes »hellige sprog«. Det fik Jenny<br />
til at stille spørgsmål, om de (antikke) folkeslag,<br />
som talte hebræisk og sanskrit,<br />
kendte den nævnte effekt? Og hvilke<br />
kvaliteter i øvrigt indeholder disse hellige<br />
sprog, hvoriblandt også regnes tibetansk,<br />
ægyptisk og kinesisk?<br />
Hans Jenny opdagede under sine eksperimenter<br />
en anden interessant effekt.<br />
Hældte han vand på metalpladen i stedet<br />
for sand og satte oscillatoren til, kunne<br />
han tilte pladen, uden at vandet faldt<br />
af. Vandet forblev som klistret til pladen,<br />
indtil oscillatoren blev slukket. Der var,<br />
ifølge Hans Jenny, her tale om, at vibrationerne<br />
i metalpladen ophævede tyngdekraften!<br />
Hans Jenny har skrevet bogen<br />
A Study of Wave Phenomena & Vibration.<br />
Har nogen lyst til selv at eksperimentere<br />
med Chladni-figurer kan det lade<br />
sig gøre ved et besøg på Experimentarium<br />
i København, hvor remedier hertil er til<br />
stede.<br />
Kilder<br />
NEXUS feb./marts 2006<br />
www.mysticalsun.com/cymatics/cymatics.html<br />
7
Plasmafysik:<br />
Kuglelyn i laboratoriet<br />
Af Isabella Milch<br />
Videnskabsfolk har i en fælles arbejdsgruppe<br />
fra Max-Planck-Institut für Plasmaphysik<br />
(IPP) og Berlins Humboldt-<br />
Universität (HUB) genereret kuglelyn i<br />
laboratoriet – eller for at være mere præcis,<br />
kuglelynslignende plasmaskyer. Fysikerne<br />
frembringer lysende plasmakugler<br />
over en vandoverflade med en levetid<br />
på næsten et halvt sekund og en diameter<br />
på mellem 10 og 20 centimeter.<br />
Kuglelyn beskrives som et lysfænomen,<br />
der optræder under et tordenvejr.<br />
På mystisk vis er de ikke kun synlige som<br />
et kortvarigt glimt, dvs. i mikrosekender,<br />
men eksisterer i adskillige sekunder, altså<br />
hundredtusinde gange længere end<br />
et lynglimt. Foruden berømtheder som<br />
den romerske filosof Seneca, Plinius den<br />
Ældre, Karl den Store og Henry II af England<br />
har Nobelprisvinderne i fysik, Niels<br />
Bohr og Pjotr Kapitza, i moderne tid<br />
hævdet at have observeret dette fænomen.<br />
Også mindre kendte personer har<br />
berettet om uventede møder med kuglelyn;<br />
på Internet findes der mere end<br />
1 mio. indgange til emnet. På den anden<br />
side synes forekomsten at være så sjælden,<br />
at man hidtil ikke har haft pålidelige<br />
data om fænomenet. Derfor vrimler det<br />
med en mængde tvivlsomme forsøg på<br />
forklaringer – fra sorte huller over minikerneeksplosioner<br />
til mere esoteriske<br />
forklaringer.<br />
»På baggrund af denne uvished er det<br />
fra flere sider blevet forsøgt at fremkalde<br />
fænomenet under kontrollerede forhold<br />
i laboratoriet«, fortæller prof. Gerd Fuss-<br />
8<br />
mann, lederen af plasmafysik-arbejdsgruppen<br />
ved IPP og HUB i Berlin. Således<br />
er det allerede lykkedes for en forskergruppe<br />
at frembringe plasmoider –<br />
lysende plasmakugler bestående af ioniseret<br />
gas – på basis af mikrobølger, der<br />
med lidt god vilje godt kan klassificeres<br />
som kuglelyn. En lignende effekt forårsages<br />
af gnister, der føres hen over organiske<br />
materialer. For omkring 4 år siden<br />
lykkedes det for en arbejdsgruppe i<br />
Sankt Petersborg med elektriske udladninger<br />
over en vandoverflade at frembringe<br />
kugleformede lysfænomener, der<br />
minder betydeligt mere om naturfænomenet.<br />
Det forekommer sandsynligt, at<br />
lynglimt og vand skal vekselvirke, før<br />
der kan opstå kuglelyn.<br />
Med inspiration fra de russiske eksperimenter<br />
udfører plasmafysik-arbejdsgruppen<br />
i Berlin eksperimenter,<br />
hvor plasmoider, der dannes over en<br />
vandoverflade, har levetider på ca. 0,3<br />
sekunder og diametere på 10 til 20 centimeter.<br />
Det indebærer, at der tændes en<br />
kortvarig højspændingsudladning i en<br />
vandbeholder. Når ladningen klinger af,<br />
stiger der en plasmakugle op fra overfladen.<br />
Bortset fra energiforsyningen fra et<br />
kraftigt kondensatorbatteri er forsøgsopstillingen<br />
temmelig enkel: I en glasbeholder<br />
fyldt med saltvand stikker to elektroder<br />
op, hvoraf den ene er isoleret fra det<br />
omgivende vand af et lille lerrør. Påtrykker<br />
man en højspænding, så strømmer<br />
der i løbet af 0,15 sekund en indtil 60 ampere<br />
stærk strøm gennem vandet. Ved et<br />
overslag fra vandet når strømmen ind i
lerrøret, hvor vandet, som befinder sig<br />
dér, fordamper. Efter strømimpulsen viser<br />
der sig en lysende plasmoid bestående<br />
af ioniserede vandmolekyler.<br />
Med dette apparat kan der med 5 minutters<br />
mellemrum frembringes imponerende<br />
»kuglelyn« i alle mulige former<br />
og farver. Prof. Fussmann: »Hvorfor der<br />
overhovedet opstår dette lysende fænomen,<br />
kan vi endnu ikke forklare. Det er<br />
nemlig synligt i ca. 300 millisekunder, efter<br />
at strømmen allerede er klinget af og<br />
energitilførslen dermed ophørt. Egentlig<br />
burde fænomenet være ophørt senest ef-<br />
Forsøgsopstilling.<br />
<strong>diføt</strong> <strong>nyt</strong> 83.4<br />
Ved hjælp af en udladning<br />
foretaget under vandoverfladen<br />
frembringes der en<br />
kuglelynslignende plasmasky.<br />
Foto: IPP<br />
ter nogle få millisekunder. Dertil kommer,<br />
at plasmaet lyser ret kraftigt, selv<br />
om plasmoiden synes at være temmelig<br />
kold; holder man et stykke papir hen<br />
over plasmoiden bliver det løftet, men<br />
ikke svedet.«<br />
Det gådefulde fysiske fænomen skal<br />
nu opklares i flere eksamensarbejder.<br />
Derfor vil man gennemføre systematiske<br />
analyser af processen – fx ved hjælp af<br />
spektroskopi – og sammenholde den<br />
med de gængse teorier.<br />
»Selv om emnet ’kuglelyn’«, siger<br />
prof. Fussmann, »ikke direkte sigter på<br />
IPP’s forskningsområde, som er undersøgelsen<br />
af ekstrem varm plasma til brug<br />
i et fusionskraftværk, så er ’kuglelynet’ et<br />
attraktivt plasmafysisk tema, hvor de<br />
studerende gennem et interessant naturfænomen<br />
kan opnå viden om avanceret<br />
måleteknik og teori.«<br />
Kilde til artiklen er en pressemeddelelse dateret<br />
8. maj 2006 udsendt af Max-Planck-Institut für<br />
Plasmaphysik. www.ipp.mpg.de<br />
9
Forudsigelse:<br />
Jules Verne (1828-1905) er kendt for sin<br />
fænomenale evne til at forudse teknologiske<br />
landvindinger, som på hans egen tid må<br />
have forekommet aldeles utopiske. Han<br />
betragtes med rette som en af science fiction<br />
genrens ypperste pionerer.<br />
I sin roman, ’Den hemmelighedsfulde Ø’<br />
fra 1874, lader han en af tidens helteskikkelser,<br />
ingeniøren, komme med et bud på fremtidens<br />
energikilde til erstatning for det fossile<br />
brændstof kul, som man allerede i industrialismens<br />
ekspansion i 1800-tallets sidste<br />
halvdel kunne forudse ville slippe op en dag.<br />
Jules Verne anviser en løsning, som med<br />
udviklingen af brændselscellen i vore dage<br />
synes inden for rækkevidde.<br />
En Dag kom Gideon Spilett til at bemærke:<br />
»Men, min kjære Cyrus, løber ikke<br />
hele den Industri– og Handelsrørelse,<br />
som De spaar stadig Fremgang, Fare for<br />
at standse aldeles, sent eller tidlig?<br />
– Standse! Og hvad skulde standse<br />
den?<br />
– Mangel paa Kul, dette Mineral, som<br />
man medrette kan kalde det værdifuldeste<br />
af alle.<br />
– Ja, det værdifuldeste er det ganske<br />
vist,« svarede Ingeniøren, »det har Naturen<br />
ligesom villet give tilkjende ved at<br />
frembringe Diamanter, som ene og alene<br />
bestaa af rent, krystalliseret Kul.<br />
– De mener da vel aldrig, Hr. Cyrus,«<br />
10<br />
Jules Verne<br />
om fremtidens energi<br />
I en tid med brændselsceller og et muligt gennembrud for<br />
kold fusion er Jules Vernes forudsigelse blev meget aktuel.<br />
faldt Pencroff ind, »at man vil komme til<br />
at brænde Diamanter i Stedet for Kul i<br />
Kakkelovnen?<br />
– Nei, min Ven,« svarede Cyrus smilende.<br />
– »Imidlertid bliver jeg ved mit,« gjentog<br />
Gideon Spilett. »De kan ikke negte, at<br />
alt Kul en Dag vil være opbrændt?<br />
– Aa, disse Kulleier ere endnu anseelige,<br />
og de hundredetusinde Arbeidere,<br />
som aarlig udvinde hundrede Millioner<br />
Centner, have langt frem, før de faa tømt<br />
dem!<br />
– Men Forbruget af Stenkul voxer stadig,«<br />
svarede Gideon Spilett, »og man<br />
kan forudse, at disse hundredetusinde<br />
Arbeidere snart vil blive til tohundredetusinde,<br />
og at saaledes Udvindingen bliver<br />
dobbelt saa stor som nu.<br />
– Ganske vist, men efter de europæiske<br />
Kulleier, som ved de nyere Maskiner<br />
ville kunne bearbeides dybere end nu,<br />
ville de amerikanske og australiske endnu<br />
i lang Tid kunne tilfredsstille Industriens<br />
Forbrug.<br />
– Hvorlænge da?« spurgte Korrespondenten.<br />
– I det mindste 250 eller 300 Aar.<br />
– Det er jo vistnok betryggende for os,<br />
men foruroligende for vore Børnebørnsbørn.<br />
– Man finder nok paa andre Ting,«<br />
sagde Harbert.<br />
– »Ja, det faa vi haabe,« svarede Gide-
Brændselscellen - kort fortalt<br />
Brændselsceller konverterer brændstof<br />
og luft direkte til elektricitet, varme og<br />
vand i en elektrokemisk proces. Til forskel<br />
fra konventionelle maskiner forbrænder<br />
de ikke drivmidlet eller påvirker stempler<br />
eller aksler. Derfor har de et mindre energitab,<br />
mindre udstødning og ingen bevægelige<br />
dele.<br />
I princippet virker en brændselscelle<br />
som et batteri.Men i modsætning til et batteri<br />
aflades den ikke, fordi den til stadighed<br />
tilføres brændstof og luft.<br />
Det er en grundlæggende ren teknologi,<br />
der anvender brint (fra dens energikilde)<br />
og ilt (fra luften) til at generere elektricitet<br />
og varme uden eksplosion eller forurening<br />
- udstødningen består udelukkende<br />
af vanddamp.<br />
Der findes flere forskellige typer<br />
brændselsceller, men de har alle det tilfælles,<br />
at de består af to elektroder (en negativ<br />
anode og en positiv katode) adskilt<br />
af en faststof eller flydende elektrolyt, som<br />
befordrer elektrisk ladede partikler mellem<br />
elektroderne. Brinten går til anoden<br />
og ilten til katoden, hvilket frembringer<br />
hhv. brint- og ilt-ioner, der forener sig til<br />
vand og producerer den elektriske strøm.<br />
Elektrolyse er en simpel måde at producere<br />
brint på. Elektricitet bruges til at<br />
splitte vand i brint og ilt. Elektriciteten kan<br />
fx produceres ud fra vedvarende energi<br />
eller fra fossile brændsler.<br />
www.ird.<strong>dk</strong><br />
www.minihydrogen.<strong>dk</strong><br />
on Spilett, »thi uden Kul bliver der ingen<br />
Maskiner, og uden Maskiner bliver der<br />
ingen Jernbaner, ingen Dampskibe, ingen<br />
Fabriker mere, kort intet af alt det,<br />
som det nuværende Liv med alle dets<br />
Fremskridt fordrer.<br />
– Men hvad skal man da finde paa?«<br />
spurgte Pencroff. »Kan De tænke dem,<br />
hvad det skulde være, Hr. Cyrus?<br />
– Saa omtrent.<br />
<strong>diføt</strong> <strong>nyt</strong> 83.4<br />
– Og hvad skal man brænde i Stedet<br />
for Kul?<br />
– Vand,« svarede Cyrus Smith.<br />
– »Vand!« udbrød Pencroff. »Vand til<br />
at opvarme Dampbaade og Lokomotiver<br />
med, Vand til at koge Vand med!<br />
– Ja, det vil sige Vand opløst i sine enkelte<br />
Bestanddele,« svarede Cyrus<br />
Smith. »Og dette maa uden Tvivl ske ved<br />
Hjælp af Elektricitet, som da vil blive en<br />
mægtig og anvendelig Kraft, thi alle Nutidens<br />
store Opdagelser synes efter en<br />
uforklarlig Lov at pege i denne Retning.<br />
Ja, mine Venner, jeg troer, at Vand engang<br />
vil blive brugt som Brændsel, at det<br />
Vandstof og Surstof [brint og ilt – red.],<br />
hvoraf det er sammensat, anvendt særskilt<br />
eller i Forening vil afgive en Kilde til<br />
Varme og Lys, der er uudtømmelig og<br />
har en Styrke, som ikke kan opnaaes ved<br />
Stenkul. Engang ville Dampskibenes<br />
Kulrum og Lokomotivernes Tendere i<br />
Stedet for med Kul blive fyldt med disse<br />
to Luftarter i sammenpresset Tilstand, og<br />
disse ville da brænde paa Ildstedet med<br />
en ganske uhyre Varmeudvikling. I denne<br />
Henseende have vi altsaa intet at frygte.<br />
Saalænge vor Jord er beboet, vil den<br />
yde sine Beboere, hvad de tiltrænge, de<br />
ville aldrig komme til at mangle hverken<br />
Varme eller Lys ligesaa lidt som Produkter<br />
af Planteriget, Dyreriget eller Mineralriget.<br />
Jeg tror derfor, at, naar Kulleierne<br />
ere udtømte, vil man opvarme Vand<br />
med Vand. Vand er Fremtidens Kul.<br />
Jules Verne: Den hemmelighedsfulde Ø. Bind II,<br />
Den Forladte. Norsk oversættelse ved J. L. W.<br />
Dietrichson. Christiania 1876, Alb. Cammermeyer.<br />
Uddraget er fra siderne 136-137. Den originale<br />
retskrivning er bibeholdt. Romanen er<br />
genudgivet uforkortet i 1976 i ny oversættelse fra<br />
fransk på Hernovs Forlag.<br />
11
Alternativ fysik:<br />
Emil Rasmussens forskning - II<br />
I denne anden og sidste del af artiklen om Emil Rasmussens forskning<br />
præsenterer Poul Schriver os for en helt ny kemi, der kaster lys over hidtil<br />
uforklarede fænomener som elektricitet og magnetisme.<br />
Af Poul Schriver<br />
Emil Rasmussen erkender, at 10 års<br />
forskning med nye, nøjagtige instrumenter<br />
og nye metoder har gjort ham<br />
klogere. Hans fortsatte eksperimenter<br />
viste, at ikke blot enkelte grundstoffer<br />
var bipolare (erfaringerne refereret fra<br />
hans første bog i <strong>diføt</strong> <strong>nyt</strong> 82), men at<br />
hvert eneste grundstof var repræsenteret<br />
ved to atomer.<br />
Bipolaritet<br />
Disse to atomer havde nøjagtig samme<br />
bølgelængde, men hver sin polaritet. Det<br />
ene atom var positivt, det andet negativt.<br />
Neutrale, virkelige atomer findes ikke,<br />
og polariteten er en fast, uadskillelig<br />
egenskab ved atomerne. Et atom kan<br />
ikke forandre polaritet, lige så lidt som<br />
det kan ændre sin vægt eller sin bølgelængde.<br />
De positive og negative atomer<br />
kan i naturen optræde som frie atomer<br />
helt isolerede og helt uafhængige af hinanden.<br />
Betegnelserne positiv og negativ for<br />
atomernes bipolaritet er »lånt« fra magnetisme<br />
og elektricitet, men ER undstreger,<br />
at dette ikke betyder, at samtlige<br />
grundstoffers atomer skulle være magnetiske<br />
eller elektriske. Der er et slægtskab<br />
mellem atomernes bipolaritet på<br />
den ene side og magnetisme og elektricitet<br />
på den anden. Det er imidlertid magnetisme<br />
og elektricitet, som er afhængige<br />
12<br />
af atomernes bipolaritet, ja, de står og falder<br />
med denne bipolaritet – og de er<br />
utænkelige uden. Atomernes positivitet<br />
henholdsvis negativitet er derimod ikke<br />
på mindste måde afhængige af magnetisme<br />
og elektricitet, som begge blot er<br />
specielle, begrænsede anvendelser af<br />
hele universets bipolaritet. Og da den officielle<br />
videnskab aldrig har kendt de virkelige<br />
atomer eller deres bipolaritet og<br />
endnu mindre hele universets bipolaritet,<br />
har videnskaben heller aldrig kunnet<br />
forklare, hvad magnetisme og elektricitet<br />
virkelig er. Men det kan ER – og hans<br />
forklaring er også baggrunden for min<br />
interesse for hans forskning.<br />
Atomernes bipolaritet er – ligesom<br />
atomernes stråling på faste, specifikke<br />
bølgelængder – specielle former for den<br />
energi, samtlige atomer indeholder. Man<br />
kan ikke forestille sig denne energi som<br />
en udefra kommende »ladning«. Atomet<br />
kan hverken oplades eller aflades. Atomet<br />
er i sig selv en hvilende, uudtømmelig<br />
kraftkilde, der hverken kan udtørres<br />
eller miste sin vægt eller sin bølgelængde.<br />
Og så var ER i øvrigt overbevist om, at<br />
det ikke ville være muligt at spalte et<br />
atom og derved »udløse atomenergien«.<br />
ER påpeger, at man ikke kan angive<br />
eller udregne noget bestemt mål for den<br />
energi, der giver sig udtryk i bipolariteten.<br />
Derimod har han gennem sine mange<br />
eksperimenter konstateret, at energien<br />
er lige stor i alle atomer, idet en forbin-
delse mellem et positivt og et negativt<br />
atom af ligegyldig hvilke to grundstoffer<br />
– så langt al kemisk erfaring rækker – giver<br />
balance eller neutralitet. Spørgsmålet<br />
om balance eller ikke-balance mellem<br />
positive og negative atomer er nogle af<br />
kemiens mest fundamentale grundsætninger.<br />
Derfor, siger ER, kan man heller<br />
ikke skrive en videnskabeligt set fuldgyldig<br />
kemisk formel uden at angive fortegnet<br />
for hvert eneste atom, der indgår i<br />
formlen. Med fortegnene kan man læse<br />
alt ud af formlen. Uden fortegn er formler<br />
– som kemiske formler bruges i dag –<br />
aldeles intetsigende, idet de intet oplyser<br />
om det formulerede stofs afgørende<br />
egenskaber!<br />
Kemiske betegnelser<br />
Den officielle kemi anvender som bekendt<br />
store bogstaver (ind imellem efterfulgt<br />
af et lille) for det, der betegnes som<br />
atomer. I virkeligheden, siger ER, er de i<br />
99 ud af 100 tilfælde molekyler eller<br />
»grundforbindelser«, dvs. sammensatte<br />
forbindelser. Der vil i det efterfølgende<br />
blive redegjort for, hvad en grundforbindelse<br />
er. For at adskille den officielle kemi<br />
og den af ER udviklede og beskrevne<br />
kemi anvender han derfor små bogstaver<br />
for kemiske betegnelser. I ER’s terminologi<br />
betyder f.eks. »+ fe« et positivt<br />
jernatom, og »– o« betyder et negativt iltatom.<br />
1.<br />
(+ re)8 (– s)8<br />
(–re)8 (+ s)8<br />
2.<br />
+ h + da (– cl)2<br />
– h – da (+ cl)2<br />
3.<br />
(+ ta)9 (– h)9<br />
(– ta)9 (+ h)9<br />
<strong>diføt</strong> <strong>nyt</strong> 83.4<br />
Grundforbindelser<br />
Ved hjælp af sine følsomme biofysiske instrumenter<br />
var ER i stand til at gå helt<br />
ned på det atomare niveau og her foretage<br />
meget nøjagtige og detaljerede analyser.<br />
Herved opdagede han, at det, vore<br />
kemikere og fysikere kalder et atom, ikke<br />
blot består af et enkelt atom fra et enkelt<br />
grundstof, men at det er sammensat af<br />
forskellige – ofte talrige – atomer fra lige<br />
så mange forskellige grundstoffer. Derfor<br />
gav han det, vi forstår ved et atom, betegnelsen<br />
grundforbindelse. Alle kendte<br />
grundstoffers atom er således ifølge ER<br />
en grundforbindelse. Atomerne i en<br />
grundforbindelse er sammensat af to<br />
grundmolekyler og et komplement-molekyle,<br />
eller blot komplementet. Grundmolekylerne<br />
er sammensat af detailmolekyler,<br />
som igen er sammensat af halvmolekyler.<br />
I første grundmolekyle indgår<br />
førende molekyle, som indeholder<br />
både et positivt og et negativt atom af det<br />
grundstof, hvis stråling er kraftigst og således<br />
bestemmende for grundstoffets<br />
navn. ER foretog detaljerede analyser af<br />
alle officielt kendte grundstoffer.<br />
Som eksempel på den detaljeringsgrad,<br />
ER kunne opnå ved sine analyser,<br />
er nedenfor vist formlen for grundstoffet<br />
rheniums (nr. 75 i den officielle grundstofrække)<br />
første grundmolekyle, som<br />
består af »førende grundmolekyle« (1.) +<br />
fire detailmolekyler (2. til 5.):<br />
4.<br />
(+ fe)9 (– s)9<br />
(– fe)9 (+ s)9<br />
5.<br />
(+co)9 (– cl)9<br />
(– co)9+ ( cl)9<br />
13<br />
– h<br />
+ h
<strong>diføt</strong> <strong>nyt</strong> 83.4<br />
Førende detailmolekyle (1.) indeholder<br />
grundstofatomet, »det førende<br />
atom«, dvs. det atom, hvis stråling er dominerende,<br />
og som har givet grundstoffet<br />
navn (+ re) 8 og (– re) 8 .<br />
Efter det førende detailmolekyle kan<br />
følge op til fire efterfølgende detailmolekyler<br />
(som vist ved 2., 3., 4. og 5.).<br />
Rheniums andet grundmolekyle er<br />
opbygget efter samme model som det<br />
første. Forskellen er blot, at atomer af et<br />
enkelt grundstof erstattes med det samme<br />
antal atomer af andre grundstoffer.<br />
Hovedforskellen er typisk, at daniummolekylets<br />
klor-atomer ombyttes med<br />
ogdoon-atomer. Eks.:<br />
Halvmolekyler<br />
– eller de halverede grundmolekyler<br />
Som vist med rhenium er grundmolekylet<br />
en intim forbindelse af to halvdele,<br />
der ligner hinanden, som højre hånd ligner<br />
den venstre. De er ikke identiske.<br />
Overalt hvor det ene halvmolekyle har<br />
negative atomer, har det andet positive.<br />
Herved kompenserer og afbalancerer de<br />
to halvmolekyler hinanden. Halvmolekylerne<br />
er selvstændige kemiske individualiteter.<br />
De kan »færdes« på egen<br />
hånd og indgå helt andre forbindelser<br />
end med deres brødrene halvmolekyle.<br />
Elektricitetens inderste væsen<br />
Denne kortfattede illustration af den af<br />
ER udviklede kemi giver kun en overfladisk<br />
introduktion til ER’s omfattende kemiske<br />
grundforskning, men tilstrækkeligt<br />
til at give en forståelse af såvel elektricitetens<br />
som magnetismens inderste væ-<br />
14<br />
+ h + da (– og)2 (halvmolekyle)<br />
+ h – da (+ og)2 (halvmolekyle)<br />
sen. Den officielle videnskab er, når det<br />
drejer sig om elektricitet og magnetisme,<br />
kørt fuldstændig fast. Problemerne er, siger<br />
ER, i virkeligheden rent kemiske.<br />
Men kemikerne kan ikke komme videre<br />
uden en virkelig videnskabelig analytisk<br />
metode. Og her er det især to afgørende<br />
mangler, der gør sig gældende: 1) Kemikerne<br />
kender ikke de virkelige atomer<br />
(som ovenfor beskrevet) og 2) De kender<br />
ikke alle grundstofferne. Og uden kendskab<br />
til disse to forhold, har man ingen<br />
mulighed for at løse hverken elektricitetens<br />
eller magnetismens gåder.<br />
Positiv gnidningselektricitet<br />
Foretager man med ER’s instrumenter<br />
og efter hans metoder en analyse af en<br />
glasstang, kan man udlede en formel,<br />
som afspejler glassets indhold af silikater<br />
af forskellige stoffer som f.eks. kisel, silicium<br />
eller aluminium (og formlen er<br />
endnu mere omfangsrig end vist ovenfor<br />
for rhenium). Gnider man herefter<br />
glasstangen elektrisk og foretager endnu<br />
en analyse, får man samme resultat + en<br />
helt ny forbindelse, et molekyle, som ER<br />
analyserede. Analysen viste, at molekylet<br />
bestod af et positivt klor-atom og et<br />
ligeledes positivt ogdoon-atom (+ cl<br />
+ og). Dette molekyle kan optræde i skiftende<br />
koncentrationer, bl.a. afhængig af<br />
hvor hårdt og hurtigt, man gnider glasstangen.<br />
Lader man gå et stykke tid og<br />
herefter foretager en tredje analyse, får<br />
man igen resultatet af analysen af<br />
glasstangen (som ved først foretagne analyse).<br />
Det lille positive klor-/ogdoonmolekyle<br />
er i mellemtiden helt forsvundet.<br />
Dette molekyle – eller disse molekyler,<br />
for der er mange – har således ikke<br />
indgået nogen forbindelse med glasstangen,<br />
men de lejrede sig efter gnidningen
omkring glasstangen som støv, som så<br />
forsvinder efter en tid.<br />
Negativ gnidningselektricitet<br />
Tager man herefter en ebonitstang og<br />
gnider denne elektrisk og foretager nøjagtig<br />
de samme analyser som for glasstangen,<br />
vil man også her finde, at forskellen<br />
mellem ebonitstangens uelektriske<br />
og elektriske tilstand alene hidrører<br />
fra et lille molekyle, her bestående af et<br />
negativt klor-atom og et negativt ogdoon-atom<br />
med formlen (– cl – og).<br />
Elektricitet<br />
Det er altså et stof, vi i de to tilfælde har<br />
foran os. Men det store spørgsmål er:<br />
Hvor stammer disse molekyler fra? Da<br />
de som vist ikke kommer fra hverken<br />
glasstangen eller fra ebonitstangen, må<br />
de nødvendigvis komme udefra, dvs. fra<br />
atmosfæren. En analyse af atmosfæren<br />
(og det er, hvad ER kalder er »vidtløftigt<br />
foretagende«) viser, at atmosfæren ikke<br />
blot indeholder klors og ogdoons grundforbindelser,<br />
men også de to forbindelser,<br />
eller molekyler (+ cl + og) og (– cl<br />
– og), hver for sig.<br />
ER analyserede alle elektriske fænomener,<br />
herunder elektrisk lys, elektromotorer,<br />
batteridrevne apparater mm.,<br />
og i forbindelse hermed fandt han uden<br />
undtagelser de to molekyler bestående<br />
af henholdsvis positive klor- og ogdoon-atomer<br />
(+ cl + og) og negative<br />
klor- og ogdoon-atomer (– cl – og). ER<br />
konkluderede på den baggrund, at disse<br />
to molekyler var identiske med selve<br />
elektriciteten, og at de repræsenterede<br />
henholdsvis den positive og den negative<br />
del af elektriciteten. Hverken det positive<br />
klor-atom eller det negative klor-<br />
<strong>diføt</strong> <strong>nyt</strong> 83.4<br />
atom eller det positive ogdoon-atom eller<br />
det negative ogdoon-atom var hver<br />
for sig elektricitet. Der eksisterer følgelig<br />
intet elektricitetsatom. Elektricitet er forbindelser.<br />
Elektricitet er molekyler. Elektricitet<br />
er en luftart eller en gas, som ER i<br />
øvrigt også kaldte elektricitetsgas.<br />
ER konkluderede, at man ikke kan<br />
skabe eller frembringe elektricitet. Den<br />
givne mængde elektricitet er én gang for<br />
alle til stede i universet. Den kan hverken<br />
forøges eller formindskes. Ligegyldigt<br />
hvilke veje man end går for at anskaffe<br />
sig elektrisk energi, har man kun to alternativer:<br />
Enten tiltrækker man frie elektricitetsmolekyler<br />
fra atmosfæren, solen<br />
eller andre himmellegemer – eller også<br />
frigør man bundne elektricitetsmolekyler<br />
fra stoffer, hvori de indgår. Enhver<br />
koncentration af såkaldt gnidnings- eller<br />
berøringselektricitet eller induktionsstrøm<br />
beror på tiltrækning af elektricitetsmolekyler<br />
udefra. Det samme gælder<br />
i øvrigt også termoelektricitet, der i<br />
givet fald kan hente elektricitetsmolekylerne<br />
helt fra solen eller andre himmellegemer.<br />
Derimod beror al galvanisk strøm<br />
på en frigørelse af elektricitetsmolekyler,<br />
der er bundet i andre grundforbindelser,<br />
f.eks. i materialer, der indgår i batterier.<br />
Tiltrækning/frastødning<br />
Ved hi<strong>dk</strong>aldelse af elektricitetsmolekyler<br />
spiller disse molekylers specifikke tiltrækning<br />
og frastødning en hovedrolle.<br />
Elektricitetsmolekyler af modsat fortegn<br />
tiltrækker hinanden, mens de af samme<br />
fortegn frastøder hinanden. Som vist<br />
med klor- og ogdoon-atomer er dette jo<br />
netop stik modsat de to atomer, der indgår<br />
i forbindelserne. Her tiltrækker atomer<br />
af samme fortegn hinanden.<br />
15
<strong>diføt</strong> <strong>nyt</strong> 83.4<br />
Elektriske fænomener<br />
ER analyserede lyn-, ild- og varmefænomener<br />
og konstaterede herigennem, at<br />
klor-/ogdoon-molekyler indgår i dem<br />
alle. F.eks. viste ER’s analyser af et lyn, at<br />
det kan beskrives som et træ, hvis nederste<br />
del, rodnettet, består af en uhyre koncentration<br />
af negative klor-/ogdoonmolekyler,<br />
og hvis krone består af uhyre<br />
koncentrationer af positive klor-/ogdoon-molekyler.<br />
Disse molekyler tiltrækker<br />
hinanden, og omkring stammen<br />
samles de til hovedstrømme. Når de mødes,<br />
bringes det samlede system til at gløde.<br />
Det er således ikke korrekt at sige, at<br />
lynet slår ned. Det slår både op og ned.<br />
Torden skyldes antændelse og eksplosion<br />
af den knaldgas, der opstår, ved at<br />
elektricitetsgas blander sig med atmosfærisk<br />
luft.<br />
Magnetismens dybeste årsag<br />
Magnetisme er en anden af videnskabens<br />
gåder. Der består stærke analogier<br />
mellem elektricitet og magnetisme. Man<br />
må derfor på forhånd formode, at der<br />
eksisterer et vist slægtskab imellem dem.<br />
De har begge to former for polariteter,<br />
der udtrykkes ved samme slags fortegn.<br />
Legemer med modsat magnetisme tiltrækker<br />
hinanden; legemer med samme<br />
magnetisme frastøder hinanden – alt i<br />
lighed med elektricitet. En magnet, der<br />
stikkes gennem en spole med isoleret<br />
kobbertråd, fremkalder en elektrisk<br />
strøm gennem tråden. Og sender man<br />
elektrisk strøm gennem en spole, hvorigennem<br />
der er stukket et stykke blødt<br />
jern, bliver jernet magnetisk. På den anden<br />
side er de to fænomener ikke identiske.<br />
Det store, hidtil uløste problem er da<br />
16<br />
at finde ud af, hvorpå såvel ligheder som<br />
forskelle beror.<br />
Som sædvanlig søgte ER svaret gennem<br />
analyser, som blev ført helt til bunds<br />
med de nye instrumenter og metoder,<br />
han havde til sin rådighed. Først analyserede<br />
han magnetjern, som det foreligger<br />
fuldt færdigt fra naturens egen hånd.<br />
Magnetjern består af en naturlig legering<br />
af lige dele jern og kobolt, udtrykt i vore<br />
kemikeres sprog FeCo. I ER’s optik er det<br />
en grundforbindelse af hvert af de to metaller<br />
i molekylet (med en lang, kompliceret<br />
formel). Han foretog en detaljeret<br />
analyse af magnetjernet. Resultatet gjorde<br />
ham i første omgang ikke klogere,<br />
men da han gik grundigere til værks,<br />
stødte han ret overraskende på to molekyler,<br />
som indeholdt 5 negative (– cl) 5<br />
henholdsvis 5 positive klor-atomer<br />
(+ cl) 5 . Analysen viste endvidere klart, at<br />
de 5 negative klor-atomer var koncentreret<br />
omkring magnetens negative halvdel,<br />
mens de 5 positive klor-atomer var<br />
koncentreret omkring magnetens positive<br />
halvdel. Analysen viste også, at disse<br />
klor-atomer ikke indgik direkte i metallegeringen,<br />
men at de var ganske løst og<br />
udvortes k<strong>nyt</strong>tet til magnetjernet.<br />
ER foretog herefter en analyse af rent<br />
umagnetisk jern samt en analyse af rent<br />
kobolt. Resultaterne viste, at der til jernets<br />
grundforbindelse var k<strong>nyt</strong>tet et negativt<br />
klor-molekyle bestående af 5 negative<br />
klor-atomer (– cl) 5 . Til kobolts grundforbindelse<br />
var der k<strong>nyt</strong>tet et positivt<br />
klor-molekyle beståede af 5 positive kloratomer<br />
(+ cl) 5 . I modsætning til magnetjernet<br />
(FeCo) indgik hvert af disse molekyler<br />
integreret i alle dele af de pågældende<br />
metaller, hhv. jern og kobolt. Der<br />
herskede således ingen bipolaritet inden<br />
for hverken jern eller kobolt.
Magnetismens hemmelighed<br />
ER opdagede nu, at de to molekyler, henholdsvis<br />
det positive klor-molekyle bestående<br />
af 5 positive klor-atomer og det<br />
negative klor-molekyle bestående af 5<br />
negative klor-atomer, rummede selve<br />
magnetismens hemmelighed: Sagen var<br />
nemlig, at først foreningen af de to metaller<br />
skabte magnetismen, idet hvert af<br />
dem medbragte hver sin polaritet. Denne<br />
polaritet lejrede sig fast og blivende i<br />
hver sin ende af legeringen, som det jo<br />
netop kræves af en magnet. Det er på<br />
den baggrund forståeligt, hvorfor jern<br />
aldrig kan magnetiseres blivende: Det<br />
formår kun at binde den ene polaritet,<br />
nemlig det negative klor-molekyle – og<br />
det kommer der ikke nogen magnetisme<br />
ud af. Ligeledes med kobolt, som kun<br />
formår at binde den anden polaritet, det<br />
positive klor-molekyle. Og det kommer<br />
der heller ikke nogen magnetisme ud af.<br />
Tilbage til spørgsmålet om forskel og<br />
lighed mellem elektricitet og magnetisme<br />
viser det sig, at ligheden mellem<br />
elektricitetens og magnetismens molekyler<br />
og muligheden for et intimt samarbejde<br />
mellem dem alene bunder i, at de<br />
begge indeholder klor-atomer. Forskellen<br />
er, at ogdoon-atomer ikke indgår i<br />
magnetismens molekyler.<br />
De tilk<strong>nyt</strong>tede elektromagnetiske fænomener,<br />
som ER også har analyseret og<br />
redegjort for i detaljer, kræver imidlertid<br />
en længere forklaring, som i sig selv ville<br />
give stof nok til flere artikler.<br />
Lysæteren<br />
Spørgsmålet om æterens eksistens har<br />
været diskuteret siden Einstein »afskaffede«<br />
den i begyndelsen af sidste århundrede.<br />
Selv den officielle videnskab op-<br />
<strong>diføt</strong> <strong>nyt</strong> 83.4<br />
stillede på et tidspunkt den hypotese, at<br />
rummet skulle være udfyldt af et uhyre<br />
fint stof, som man kaldte lysæteren, der<br />
skulle opfattes som bæreren af lysbølger<br />
fra solen og de øvrige lysende himmellegemer.<br />
ER var positiv over for selve tanken<br />
i denne hypotese, men fandt det betænkeligt<br />
at konstruere stoffer, som faldt<br />
helt uden for al menneskelig erfaring.<br />
»Så længe det modsatte ikke er bevist,<br />
tvinger al kemisk analyse os til den slutning,<br />
at al materie i verden består af –<br />
kendte eller endnu ubekendte – grundstoffer.<br />
Denne naturlov kender hidtil<br />
ikke nogen undtagelse«, udtalte ER. Men<br />
ingen forsker havde hidtil formået at anvise<br />
den såkaldte lysæters plads i grundstofrækken<br />
eller blot påvise dens analogi<br />
med kendte grundstoffer. Først igennem<br />
de af ER opdagede metoder, der muliggjorde<br />
analyse af alt imellem himmel og<br />
jord, fik han fast grund under fødderne<br />
også i dette spørgsmål. Analyserne afslørede,<br />
at hele verdensrummet er opfyldt<br />
af positive og negative elektricitets-molekyler.<br />
Ifølge ER er lysæteren altså<br />
identisk med elektricitetsgassen, som<br />
formår at bære alle arter af lysbølger ude<br />
fra verdensaltet ned til vor jord.<br />
Instrumenter<br />
ER omtaler mange steder i sin bog, Min<br />
Atomlære, de nyudviklede instrumenter<br />
og metoder, som gjorde det muligt for<br />
ham at foretage sine detaljerede analyser.<br />
Spændt ventede jeg derfor på i bogen<br />
at finde en beskrivelse af disse instrumenter<br />
og de metoder, han anvendte.<br />
Desværre forgæves. For bogen slutter<br />
med følgende ganske korte afsnit: »En<br />
fremstilling af de nye metoder og deres<br />
love vil følge senere. Nærværende skrift<br />
(bogen Min Atomlære) er imidlertid en<br />
17
<strong>diføt</strong> <strong>nyt</strong> 83.4<br />
nødvendig forudsætning for forståelsen<br />
og tilegnelsen af metoderne.«<br />
Den lovede fremstilling er beklageligvis<br />
aldrig u<strong>dk</strong>ommet. Jeg har rettet henvendelse<br />
til Gyldendal, til Det Kongelige<br />
Bibliotek og til Rigsarkivet, hvor jeg har<br />
spurgt efter eventuelle manuskripter eller<br />
notater efterladt af ER. Resultaterne<br />
har beklageligvis været negative.<br />
Afslutning<br />
Min konklusion efter læsning af ER’s to<br />
bøger er, at ER fremstår som en flittig,<br />
dybt engageret, særdeles velformulerende<br />
og seriøs forsker. Og han var ærlig –<br />
men provokerende. Han har angiveligt<br />
haft nogle helt enestående instrumenter<br />
til sin rådighed, og jeg er ikke i tvivl om,<br />
at de resultater, ER præsenterer os for i<br />
sine to bøger, til punkt og prikke virkelig<br />
er de resultater, han har opnået ved sine<br />
eksperimenter. Jeg skal ikke vurdere<br />
hans mange epokegørende opdagelser<br />
videnskabeligt. Men som lægmand er<br />
jeg ikke i tvivl om, at resultaterne af hans<br />
forskning vil vælte – ja, omstyrte er nok<br />
et bedre ord – hele den videnskabelige<br />
verden – hvis (eller når) de blev taget til<br />
efterretning. Hans opdagelse af grundstoffernes<br />
kontinuerlige stråling, deres<br />
bølgelængder og polaritet er i sig selv<br />
18<br />
Emil Rasmussen<br />
ganske enestående. Og de lovmæssigheder,<br />
hans atomlære på grundlag af særdeles<br />
detaljerede, åbne analyser lægger<br />
for dagen, forekommer mere troværdige<br />
end den officielle lære. Jeg kan på den<br />
baggrund konkludere, at vi her står med<br />
en verden af viden, beklageligvis uden<br />
nøjagtigt at kunne redegøre for, hvorledes<br />
den er fremskaffet. Det må siges at<br />
være en svaghed.<br />
Den viden jeg i disse artikler har forsøgt<br />
at formidle – og meget, meget mere<br />
– har været tilgængelig for offentligheden<br />
siden 1933 henholdsvis 1943. Ingen<br />
har imidlertid, så vidt jeg har kunnet<br />
spore, kæret sig om den – og slet ikke den<br />
etablerede videnskab, som repræsenterer<br />
alle de mange områder, ER har berørt<br />
med sin omfattende forskning.<br />
Hvad der imidlertid heller ikke er uden<br />
betydning: Ingen har hidtil givet nogen<br />
bedre forklaring på videnskabens to<br />
største gåder: elektricitet og magnetisme,<br />
end ER! Lad os derfor et øjeblik forudsætte,<br />
at ER har ret. Så er vi i vor lille<br />
forening de eneste i hele verden, der tilsyneladende<br />
har kendskab til og udviser<br />
nogen som helst interesse for ER’s forskning.<br />
Det vil sige, at vi også er de eneste,<br />
der nu ved, at f.eks. elektricitet er en luftart<br />
bestående af positive og negative<br />
klor- og ogdoon-molekyler. Og vi er de<br />
eneste, der ved, at hele verdensrummet<br />
er fyldt med disse molekyler, og at de er<br />
frit tilgængelige for enhver, der kan fange<br />
dem – og ikke mindst ud<strong>nyt</strong>te dem.<br />
Tesla kunne – uden at kende det teoretiske<br />
grundlag. Det er på tide, at andre forsøger<br />
at gøre ham kunsten efter. Og nu<br />
foreligger det teoretiske grundlag herfor.
Bog<strong>nyt</strong><br />
Viktor Schauberger:<br />
Das Wesen des Wassers.<br />
2006, AT Verlag. 374 s.<br />
ISBN 3038002720<br />
Der findes næppe en bog om emnet<br />
vand, hvori den sagnomspundne vandforsker<br />
Viktor Schauberger (1885-1958)<br />
ikke er citeret. Hans egne skrifter har dog<br />
hidtil kun været tilgængelige i begrænset<br />
omfang. Den foreliggende bog afhjælper<br />
denne mangel.<br />
Af den mængde afhandlinger, artikler<br />
og breve, som er forfattet af Viktor<br />
Schauberger, er der foretaget et udvalg af<br />
de vigtigste tekster om vand; de gengives<br />
tro mod originalen og ledsages af<br />
kommentarer.<br />
Det tematisk ordnede materiale formidler<br />
et indtryk af denne visionære naturiagttagers<br />
oplevelser og erkendelser.<br />
Med velvalgte ord udvikler han i sine<br />
skrifter et <strong>nyt</strong> syn på urstoffet vand og<br />
lægger dermed grundstenen til den moderne<br />
vandforskning – for ikke at tale om<br />
at han på baggrund af sine banebrydende<br />
undersøgelser giver råd om praktiske<br />
forhold såsom jordens beskaffenhed,<br />
vandets kvalitet, temperaturens indflydelse<br />
på vandets strømningsforhold, apparater<br />
til belivelse af vand og omdannelse<br />
af havvand til ferskvand.<br />
I sidste ende handler det om, at vi igen<br />
bliver bevidste om, hvad vandet er for os<br />
mennesker, naturen og hele planeten<br />
Jorden: alt levendes ophav og grundlaget<br />
for vores liv.<br />
De visionære tekster af den østrigske<br />
<strong>diføt</strong> <strong>nyt</strong> 83.4<br />
naturforsker er udvalgt af Jörg Schauberger,<br />
barnebarn af »vandtroldmanden«<br />
Viktor Schauberger. Han har desuden<br />
ordnet materialet tematisk og i nødvendigt<br />
omfang foretaget forkortelser. Begrundelsen<br />
er, at der i Schauberger-arkivet<br />
ved Bad Ischl findes en samling originalskrifter,<br />
der er så omfattende, at en<br />
uforkortet, ukommenteret offentliggørelse<br />
totalt ville sprænge rammerne for<br />
en enkelt bog.<br />
Implosion 152<br />
Bernd Senf: Wiederentdeckung<br />
des Lebendigen. Aachen<br />
2003, Omega-Verlag. 390 s.<br />
ISBN 3930243288<br />
Denne bog handler om udforskningen af<br />
livsenergi som beskrevet af Reich,<br />
Schauberger, Lakhovsky m.fl., som der<br />
står i bogens undertitel. Den har længe<br />
fortjent at blive anmeldt, men det var<br />
først ved den fremragende præsentation<br />
af bogen ved dens forfatter på kongressen<br />
i Bregenz, at redaktørerne af NET-<br />
Journal blev bevidst om undladelsessynden.<br />
Forfatteren beskriver indledningsvis<br />
den nuværende verdenssituation, herunder<br />
miljøet, og gør den ansvarlig for<br />
nedbrydningen af det levende. Der har<br />
altid været mennesker som Wilhelm<br />
Reich, der har forsøgt at genfinde vejen<br />
til det levende: »kærlighedens vej i<br />
modsætning til hadets, angstens og voldens«.<br />
Forfatteren trækker paralleller til tilbagegangen<br />
i menneskets sundhedstilstand<br />
fx med hensyn til kræft. »Er Jorden<br />
blevet angrebet af kræft?« spørger han,<br />
»syg af parasitten mennesket, som gna-<br />
19
<strong>diføt</strong> <strong>nyt</strong> 83.4<br />
ver i den«; men i samme åndedrag fortæller<br />
han, hvordan han selv fandt frem<br />
til Reich, og hvordan Reich fortsatte,<br />
hvor Freud sluttede, nemlig med at fortrænge<br />
grun<strong>dk</strong>onflikten mellem den<br />
seksuelle energi og det seksualforskrækkede<br />
samfund. Ifølge Reich er det gennem<br />
opdagelsen af den biologiske kerne<br />
i mennesket og i Jorden muligt at fremelske<br />
det levende, lidenskabelige, orgiastiske,<br />
overstrømmende. Forfatteren skitserer<br />
levende processerne i naturen og i<br />
menneskene, deres blokader og påfølgende<br />
forløsning og helbredelse.<br />
Han fremlægger i denne fantastiske<br />
bog en viden, der allerede var til stede i<br />
tidligere ikke-patriarkalske kulturer og<br />
som er blevet nedbrudt i en 6000-årig<br />
periode af voldsopbyggelse og -udbredelse.<br />
Denne viden er på vej tilbage hjulpet<br />
godt på vej af denne bog.<br />
NET-Journal 11/12<br />
nov./dec. 2005<br />
Arthur W. J. G. Ord-Hume:<br />
Perpetual Motion: The<br />
History of An Obsession.<br />
Illinois 2006, Adventures<br />
Unlimited Press. 256 s.<br />
ISBN 1931882517<br />
Bestræbelserne på at konstruere en evighedsmaskine<br />
har optaget – måske endda<br />
været en besættelse for – mange strålende<br />
begavelser i århundreder; man behøver<br />
blot at nævne Archimedes, Leonardo<br />
da Vinci og Sir Isaac Newton. Endnu i<br />
dag lever drømmen videre. I det nye forord<br />
til denne 2006-udgave af bogen, der<br />
første gang u<strong>dk</strong>om i 1977, reflekterer<br />
Arthur Ord-Hume – engelsk ingeniør,<br />
tidligere RAF-soldat, fly-entusiast, histo-<br />
20<br />
riker og musikolog – over de videnskabelige<br />
landvindinger i de forløbne 28 år inden<br />
for fysik, fri energi og superledning<br />
(en form for »evig bevægelse«). Han beklager<br />
sig over, at vi ikke gør bedre brug<br />
af vedvarende energikilder som fx solog<br />
vin<strong>dk</strong>raft, som vi har haft til rådighed<br />
i årtier. De grønne havde ret!<br />
Ord-Hume tager evighedsmaskinen<br />
alvorligt, ikke noget man bør grine af.<br />
Det grundlæggende krav til en evighedsmaskine<br />
er, at den skal kunne yde<br />
mere arbejde end den energi, man tilfører<br />
den. Naturligvis har der været og er<br />
eksempler på charlataner inden for området,<br />
men eksperimentatorer har leveret<br />
tilfredsstillende eksempler på forklaringer,<br />
der fører nærmere til målet.<br />
Ord-Hume leverer en righoldig samling<br />
af eksempler: Fra persiske vandhjul i<br />
antikken til nyere evighedsmaskiner (fx<br />
Robert Fludds 1618-mølle med lukket<br />
kredsløb), fra selvbevægelige hjul og<br />
uafbalancerede vægte (fx Johann Besslers<br />
hjul fra 1715) til magneter, elektriske<br />
celler og dampmaskiner. Vejen mod<br />
evighedsmaskinen har været brolagt<br />
med hårdt arbejde, frustrationer og lejlighedsvise<br />
succeser.<br />
Andre højdepunkter på vejen mod<br />
evighedsmaskinen er James Cox’ evighedsur<br />
fra 1760’erne, Charles Redheffers<br />
maskine fra det tidlige 1800-tal og John<br />
Keelys generator fra 1800-tallets slutning,<br />
som omdannede vand til højtryks<br />
»æterisk damp« og blev tilført »vibratorisk<br />
energi«.<br />
Enhver der forsker i fri energi i laboratoriet<br />
vil få meget ud af Ord-Humes tekst<br />
med tilhørende figurer og tilllæg.<br />
NEXUS<br />
dec./jan. 2005/06
William A. Tiller,<br />
Walter E. Dibble og<br />
Michael J. Kohane:<br />
Conscious Acts of Creation.<br />
2001, Pavior Publishing.<br />
418 s. ISBN 1929331053<br />
William Tiller er en kendt fysiker. Han er<br />
blevet inspireret bl.a. af forsøgene med<br />
random number generators på Princeton.<br />
Her beskriver han forsøg til belysning af<br />
bevidsthedens fysik. Han fortæller, at fysikken<br />
i århundreder har benægtet åndens<br />
indflydelse på materien, men nu vil<br />
han lave forsøg, der viser hvordan bevidstheden<br />
spiller en afgørende rolle for<br />
det fysiske.<br />
Hans grundlæggende forsøg er<br />
meget enkelt: 4 mediterende indprenter<br />
en hensigt i en EPROM (hukommelseschip<br />
– red.). EPROM’en sendes med posten<br />
til laboratoriet, hvor EPROM’en anbringes<br />
ved siden af et glas kildevand,<br />
hvorefter man måler pH i kildevandet.<br />
Det viser sig så, at de mediterende kan<br />
hæve eller sænke pH’en af kildevandet<br />
med en enhed, altså fra 7 til 8 eller fra 7 til<br />
6, afhængig af hvad de har besluttet.<br />
Det er et meget simpelt eksperiment;<br />
det er meget simple målinger med almindeligt<br />
udstyr, som er almindeligt<br />
forekommende på laboratorier. EPROM’<br />
en sælges af Clarus-firmaet, hvor enhver<br />
kan købe den. Forsøgene er detaljeret beskrevet,<br />
så andre kan gøre dem efter.<br />
Han støder på en hel del uventede fænomener<br />
under forsøgene. F.eks. sker<br />
der det, at forsøgslokalet efter nogle måneder<br />
bliver mættet med påvirkningerne<br />
fra de mediterende, således at forsøgsresultaterne<br />
ændrer sig i løbet af<br />
<strong>diføt</strong> <strong>nyt</strong> 83.4<br />
nogle måneder og bliver mere påfaldende<br />
»unormale«. De fysiske love ændrer<br />
sig i lokalet, så der efterhånden gælder<br />
andre love end normalt.<br />
Dette besynderlige fænomen må også<br />
forekomme for andre, der laver eksperimenter,<br />
uden at de måske er bevidste om<br />
det. Mennesker der bygger frienergimaskiner<br />
og eksperimenterer med dem i<br />
månedsvis, kan efterhånden få ændret<br />
fysikkens love i forsøgslokalet, således at<br />
deres maskine virker, selv om den ikke<br />
ville virke andre steder. Dette fænomen<br />
må kunne være ret forvirrende for mennesker,<br />
der prøver at lave frienergimaskinen<br />
efter…<br />
Bogen er meget detaljeret og kommer<br />
med nogle bud på, hvordan fysikkens<br />
love bør omformuleres, så de bedre gælder<br />
også i et forsøgslokale påvirket af<br />
mediterende.<br />
Bogen er blevet meget rost af en række<br />
professorer, hvilket er ret unormalt for<br />
en bog om alternativ fysik.<br />
Anders Heerfordt<br />
21
Matematik:<br />
<strong>diføt</strong> <strong>nyt</strong> 83.4<br />
Guddommelige<br />
proportioner<br />
Af Jon Norris<br />
Der er tale om en fremragende bog. Men<br />
før jeg afslører, hvorfor jeg er kommet til<br />
den konklusion, vil jeg fortælle lidt om<br />
mig selv.<br />
Der var engang, hvor jeg læste matematik<br />
på universitetet. Inspireret som jeg<br />
var af en vidunderlig matematiklærer i<br />
gymnasiet (tak, Bob), var jeg lidt af en<br />
fagidiot. Jeg var endda kendt for at udlede<br />
matematiske læresætninger for min<br />
egen fornøjelses skyld. (Jeg er godt klar<br />
over, at det lyder skræmmende.) Jeg ville<br />
gerne specialisere mig i topologi og i det<br />
fagområde, der nu er kendt under betegnelsen<br />
»kaos«. Min plan røg dog af sporet<br />
af personlige årsager, men matematiknørden<br />
lever stadig i det skjulte.<br />
Denne bog ramte mig dybt. Den går<br />
lige til kernen, trigonometrien, som frustrerer<br />
mange, der forsøger at nå til en<br />
dybere forståelse af matematikken. Det<br />
som Wildberger gør er at gå tilbage til<br />
den grundlæggende matematiks rødder<br />
og revidere trigonometrien fra grunden<br />
af. I denne proces undgår han vinkler og<br />
transcendente funktioner og be<strong>nyt</strong>ter i<br />
stedet kvadratiske ligninger og simpel algebra.<br />
Begreber som vinkel og afstand<br />
erstattes af »udbredelse« og »kvadrans«,<br />
som på en særdeles klar måde er udledet<br />
af nogle grundlæggende definitioner af<br />
punkt og linje. Wildberger undgår lag af<br />
uklare aksiomer i beskrivelsen af »rationel<br />
trigonometri«. Han diskuterer, hvorfor<br />
de begreber og aksiomer, der er nødvendige<br />
for beskrivelsen af vinkler og<br />
22<br />
transcendente funktioner, er så forvirrende<br />
og ofte upræcise.<br />
Bogen begynder med en oversigt og<br />
en kort beskrivelse af situationen og<br />
Wildbergers løsning. Han gennemgår<br />
baggrundsmaterialet og de relevante definitioner<br />
i første del af bogen. I bogens<br />
anden del går han mere i dybden med rationel<br />
geometri og udleder de grundlæggende<br />
læresætninger på en klar og forståelig<br />
måde. Tredje del forbinder rationel<br />
trigonometri med en universel geometri,<br />
der hæver Wildbergers begreber<br />
til en i sandhed udvidet geometri, der<br />
ubesværet kan føres ind i højere dimensioner<br />
med konsistente betingelser og<br />
regler. Bogens fjerde del omhandler eksempler<br />
på anvendelser som fx harmoniske<br />
relationer, den pythagoræiske læresætning<br />
i tre dimensioner, projektilers<br />
bevægelse, landmåling, de platoniske legemer,<br />
betafunktioner, sfæriske koordinater<br />
og meget mere. Wildberger viser<br />
også, hvordan denne nye måde at nærme<br />
sig trigonometrien på kan eliminere<br />
fejl og resultere i mere præcise beregninger<br />
samt medvirke til at klargøre begreberne<br />
hos dem, der be<strong>nyt</strong>ter sig af trigonometri.<br />
Han dykker ned i de fejl, der<br />
forårsages af de iboende tilnærmelser,<br />
som gøres i beregningen af vinkler og deres<br />
transcendente afledninger. Han viser,<br />
hvordan rationel trigonometri undgår<br />
disse fejl. Selv om bogen undlader at kaste<br />
sig ud i en tour de force af al relevant<br />
matematik, leverer den et særdeles velunderbygget<br />
grundlag for at forstå og<br />
udforske denne ny og spændende indgang<br />
til trigonometrien.<br />
På trods af at det er nogen tid siden,<br />
jeg beskæftigede mig med matematik på<br />
et højere niveau end at beregne impedansen<br />
i nogle højttalere, fandt jeg hans
N. J. Wildberger:<br />
Divine Proportions:<br />
Rational Trigonometry<br />
to Universal Geometry.<br />
Sydney 2005,<br />
Wild Egg Books. 320 s.<br />
ISBN 097574920X.<br />
wildegg.com<br />
eksempler og udledninger klare og lette<br />
at følge (i hvert fald indtil mine begrænsninger).<br />
Jeg kunne med lethed forstå begreberne<br />
om »udbredelse« og »kvadrans«<br />
ud fra forfatterens instruktioner.<br />
Materialet er tilgængeligt for enkelte<br />
gymnasieelever; folk på universitetsniveau<br />
og højere matematik burde ikke<br />
have nogle problemer – de vil formentlig<br />
endda læse bogen med fornøjelse. Den<br />
er mere klar og velformuleret end de fleste<br />
af de lærebøger, jeg husker.<br />
Nuvel, det står måske endnu ikke lysende<br />
klart, hvorfor jeg synes bogen er så<br />
interessant. Prædikater som »skelsættende«<br />
og »banebrydende« kastes ofte i<br />
grams i vore dage, men ved et nærmere<br />
eftersyn er denne bog et af de få arbejder,<br />
der virkelig fortjener dette skudsmål.<br />
Den er et stort spring fremad både for trigonometrien<br />
i særdeleshed og for matematikken<br />
som helhed. Bortset fra de<br />
dugfriske ideer, der her udvikles og præsenteres,<br />
burde det forhold, at et så radikalt<br />
<strong>nyt</strong> syn på et så gammelt (vover jeg<br />
at sige antikt?) vidensområde findes, få<br />
matematikinteresserede til at hoppe og<br />
danse af fryd. (OK, så i hvert fald smile<br />
og nikke anerkendende.)<br />
Jeg fik straks lyst til at undersøge konsekvenserne<br />
af forfatterens arbejde, selv<br />
om min matematikbesættelse er fortid.<br />
<strong>diføt</strong> <strong>nyt</strong> 83.4<br />
Jeg spekulerer på, hvordan dette anderledes<br />
syn på trigonometrien vil påvirke<br />
områder, der er baseret på den højere<br />
matematik? Jeg spekulerer på, hvad<br />
unge hjerner vil blive inspireret til af<br />
denne opdagelse – måske trænger de ind<br />
i helt nye erkendelsesområder? Jeg spekulerer<br />
på, hvor mange små unøjagtigheder,<br />
der vil komme frem i lyset, nu<br />
med et <strong>nyt</strong> værktøj til at opspore dem?<br />
Jeg spekulerer på, hvordan man ved at se<br />
på et emne med »nye øjne« vil kunne fostre<br />
andre nye ideer og erkendelser?<br />
Hvis man først begynder at tænke over,<br />
hvad der kan blive resultatet af denne<br />
opdagelse, forekommer det indlysende,<br />
at mulighederne er svimlende.<br />
Jeg begyndte også at tænke over,<br />
hvordan nogle af de mere eksotiske områder<br />
måske vil mærke indflydelsen fra<br />
dette arbejde. Jeg spekulerer på, om<br />
Michael Leytons arbejde inden for flerdimensional<br />
geometri kan høste fordele af<br />
bogens begreber. Hvad medfører det for<br />
den fysiske frontforskning? Det forekommer<br />
mig, at der også her kan vise sig<br />
at være en tydelig bro mellem hård videnskab<br />
og mere esoteriske former for<br />
matematik som fx såkaldt hellig geometri.<br />
(Vær venligst opmærksom på, at det<br />
er mine bud. Wildberger selv viger ikke<br />
fra de strengt matematiske stier og undlader<br />
at svinge sig op i de højere luftlag.)<br />
Jeg vil opfordre enhver, der interesserer<br />
sig for matematik og grænsevidenskab,<br />
til at tage denne bog under kraftig<br />
overvejelse. Jeg venter spændt på Wildbergers<br />
næste bog om emnet.<br />
Anmeldelsen blev bragt i Infinite Energy 67,<br />
maj/juni 2006, s. 32.<br />
23
<strong>diføt</strong> <strong>nyt</strong> 83.4<br />
Jan Koeds kommentar i <strong>diføt</strong> <strong>nyt</strong> 82,<br />
side 22-23 drejer sig om Jesper Overgaards<br />
artikel i forrige <strong>diføt</strong> <strong>nyt</strong>, der senere<br />
kom i Politiken, hvor den udløste de<br />
sædvanlige reaktioner.<br />
Jespers fine artikel fik mig til at overveje<br />
et forsøg, men dertil manglede jeg et<br />
mikroskop. Jeg var lige ved at købe et<br />
børnemikroskop, der var billigt til salg i<br />
en genbrugsbutik, men forstørrelsen var<br />
max 600 gange, og jeg ved ikke, hvor stor<br />
en forstørrelse, der er nødvendig. Umiddelbart<br />
herefter var der en artikel i en lokal<br />
avis om en biolog, der udstiller sine<br />
fotograferede farvepræparater på et museum<br />
i Horsens.<br />
Jeg sendte ham straks et brev og vedlagde<br />
Jesper Overgaards artikel. Jeg fik<br />
også et skriftligt svar, der lød til, at hans<br />
mikroskop ikke kunne komme op på de<br />
ifølge hans mening krævede 1.000 gange<br />
forstørrelse. Jeg fik et par adresser på,<br />
hvor jeg kunne købe et godt mikroskop<br />
og dertil nogle anvisninger på, hvor man<br />
kan læse om den gængse diskussion om<br />
livets opståen.<br />
Er der ikke andre medlemmer af foreningen,<br />
der kan og vil gentage Jespers<br />
iagttagelser? Det er bydende nødvendigt,at<br />
vi selv leverer de beviser, som den etablerede<br />
forskning ikke vil røre med en ildtang,<br />
fordi dens ledere kontrollerer deres<br />
undersåtters og kollegers gøren og laden<br />
med misundelig og hensynsløs emsighed.<br />
Som Jesper beskriver i sin beretning,<br />
var Pasteur et skoleeksempel på de<br />
samvittighedsløse psykopater, der både<br />
24<br />
Forum<br />
Forsøg med »Bessler-hjul«<br />
dengang og nu dominerer ikke kun<br />
forskningen, men også industrien, politikken<br />
og trossamfundene.<br />
F.eks. har jeg selv i årtier arbejdet med<br />
det teknisk/økologisk problem, hvor små<br />
(billige hjemmelavede) opdagelser ikke<br />
kan bringes ud af huset, fordi ingen gider<br />
at høre på det, så der evt. kunne laves et<br />
yderligere, helst forbedret eksemplar. Så<br />
snart der skal tages hænder op af lommen<br />
eller materialerne koster en krone,<br />
så spørger man først DTU til råds. Man<br />
kunne ligeså godt spørge præsten.<br />
Seneste forsøg var jeg lige inde på i<br />
forrige <strong>diføt</strong> <strong>nyt</strong>, side 25. Jeg beskriver<br />
det her særskilt og forklarer også de opståede<br />
problemer. Interessant er, at det er<br />
en russisk idé, der ifølge Kaj Krinsmøes<br />
debat på Ingeniørens hjemmesider er den<br />
kommende industri- (eller verdens-?)<br />
magt, fordi man dér går i clinch med ideer,<br />
der i Vesten er forbudt.<br />
Hertil kan jeg sige, at jeg i foråret ’95<br />
deltog i et »Lathan-kursus«, hvor fru Lathans<br />
partner, Philippe Evrard, kom med<br />
nogle forudsigelser (se <strong>diføt</strong> <strong>nyt</strong> 39, side<br />
26-28), der tidsmæssigt var noget optimistiske.<br />
Et punkt som jeg ikke fik med i<br />
artiklen, men som jeg tydelig kan huske,<br />
gik ud på, at Evrard spåede Ruslands<br />
kommende føring i videnskabelig og<br />
dermed verdensfornyende henseende.<br />
Når man læser det nu ophørte blad New<br />
Fig.1
Fig. 2 Fig. 3<br />
Energy Technologies fra Sankt Petersborg,<br />
så må man give Evrard ret.<br />
Som jeg skrev i sidste nummer af <strong>diføt</strong><br />
<strong>nyt</strong> anvendte Sakharov to hjul forbundet<br />
med rem eller kæde. Da en sådan<br />
konstruktion både vil være meget dyr og<br />
kædeføringerne samtidig yde stor friktion,<br />
valgte jeg en enklere opstilling med<br />
kun ét (cykel-) hjul. Dette havde Schneider<br />
også foreslået, men efter min viden<br />
findes ingen afprøvning.<br />
Jeg købte hos Harald Nyborg først en<br />
fodpumpe med to cylindre. Cylindrene<br />
blev demonteret og stemplerne modificeret<br />
til vandpumpning. Herefter blev<br />
der støbt to blylodder på hver 6 kg i klokkeform,<br />
så loddet ved vandpumpning<br />
fra den ene til den anden cylinder delvis<br />
omslutter cylinderen (kommer tættest<br />
muligt på samme).<br />
Fig. 1 viser, at yderhylsteret var en 1 liters<br />
konservesdåse og inderhylsteret en<br />
øl- eller sodavandsdåse, der blev fyldt<br />
med sand, så den ikke kunne klappe<br />
sammen ved påfyldningen af det flydende<br />
bly. Fig. 2 viser stempel og lodføringen<br />
uden lodder. Fig. 3 viser den endeli-<br />
<strong>diføt</strong> <strong>nyt</strong> 83.4<br />
ge maskine, der blev forbedret med to<br />
yderligere cylindre og slangeforbindelsen<br />
(½" haveslange). De tunge lodder på<br />
hver 6 kg blev valgt, fordi vandet skal<br />
pumpes ca. ½ m højere op. Desuden skal<br />
friktionen i cylinder og forbindelsesslange<br />
overvindes rask nok til, at hjulet opnår<br />
en rimelig omdrejningshastighed, da<br />
de små vandmængder på hver ca. 200 g<br />
kun udøver et lille drejemoment og dermed<br />
kun yder ringe energi.<br />
Desværre virker maskinen ikke, da de<br />
forskydelige lodder kommer i en sådan<br />
position (som Esben allerede inden havde<br />
frygtet), at der opstår en utilsigtet ligevægtsstilling.<br />
Jeg er dog stadig overbevist om, at systemet<br />
kan fungere, såfremt man bruger<br />
to hjul med kæder, der føres i nogle føringer<br />
med meget ringe friktion. Jeg kunne<br />
nu tegne nogle opstillinger med seks cylindre<br />
på et hjul, der evt. viser nogle<br />
tyngdepunkter, der eliminerer den kedelige<br />
ligevægtsposition?<br />
Albert Hauser<br />
7160 Tørring<br />
25
<strong>diføt</strong> <strong>nyt</strong> 83.4<br />
Foto: JET Tokamak<br />
www.jet.efda.org<br />
www.iter.org<br />
Kritik af fusionsreaktoren<br />
Her præsenteres et alternativt syn på<br />
»varm« fusion. Varm fusion er en begrænsningens<br />
teknologi eller med andre<br />
ord en teknologi, der virker nedbrydende.<br />
Ved begrænsning mener jeg, at den<br />
låser os fast til enorme energianlæg. Du<br />
kommer aldrig til at opleve den dag,<br />
hvor kraftværker på 100 kW vil være<br />
konstrueret på basis af den forældede<br />
Tokamak. De må nødvendigvis konstrueres<br />
som enorme kraftværksanlæg, som<br />
vil kræve utallige højspændingsledninger<br />
til at distribuere elektriciteten. Bortset<br />
fra, at deres fremstillings- og udviklingsomkostninger<br />
vil gøre elektriciteten<br />
umådelig kostbar at fremstille.<br />
Varm fusion vil svinebinde os til kraftværker<br />
på et tidspunkt, hvor kraftværkerne<br />
vil være blevet til dinosaurer. Se<br />
det dog i øjnene: Varm fusion skal konkurrere<br />
med alle andre former for alternativ<br />
energi, som alle er billigere i drift<br />
26<br />
end varm fusion, hvad enten det er vind,<br />
solenergi, geotermisk energi, små van<strong>dk</strong>raftværker,<br />
biomasse, kold fusion eller<br />
andre teknologier. Hvad kunne vi dog<br />
ikke have udrettet, hvis vi i stedet for at<br />
investere 15 mia. dollars i varm fusion<br />
havde brugt pengene til at udvikle mere<br />
energieffektive biler, bedre vind- og solenergi-teknologi<br />
og havde brugt blot 1%<br />
af budgettet til varm fusion til kold fusion<br />
i stedet?<br />
Varm fusion er energiindustriens<br />
Vietnam. Grundindstillingen synes at<br />
være: »Nu har vi brugt så megen tid,<br />
energi og penge på varm fusion, at vi må<br />
gøre arbejdet færdigt – ellers har vi tabt<br />
15 mia. dollars.« Varm fusion er Ebberød<br />
Bank, og det er på tide vi kommer ud af<br />
denne blindgyde, før vi har spildt endnu<br />
flere milliarder.<br />
Richard Moody, Jr.<br />
Schoharie, New York<br />
Infinite Energy 65, jan./feb. 2006
200 mio. til biobrændstoffer<br />
Regeringen lægger nu op til, at der i forbindelse<br />
med efterårets udmøntning af<br />
globaliseringsreserven afsættes 200 mio.<br />
kr. over en 4-årig periode til udvikling af<br />
biobrændstoffer.<br />
Indsatsen skal målrettes mod udvikling<br />
af 2. generationsteknologien, hvor<br />
bioethanol produceres på basis af restprodukter<br />
og affald. Det er der efter regeringens<br />
opfattelse væsentligt større<br />
perspektiver i end 1. generationsanlæggene,<br />
der alene baserer sig på fødevarer<br />
og foder.<br />
– De nuværende produktionsmetoder er<br />
ikke samfundsøkonomisk og miljømæssigt<br />
attraktive. De baserer sig på fødevarer<br />
og foderstoffer og kan komme til at<br />
lægge beslag på store landbrugsarealer.<br />
Derfor er der behov for at forske og udvikle<br />
i næste generation af biobrændstoffer,<br />
der udvindes af restprodukter og affald,<br />
siger transport- og energiminister<br />
Flemming Hansen.<br />
Beslutningen om kun at satse på 2. generationsteknologien<br />
møder dog skarp<br />
kritik fra flere sider.<br />
– Det virker meget optimistisk at basere<br />
sin energipoltik på noget, der ikke er<br />
færdigudviklet, siger underdirektør i<br />
Danisco Sugar, Michael Persson til RB-<br />
Børsen. Danisco har, gennem virksomheden<br />
Genencor, en betydelig produktion af<br />
enzymer til ethanolindustrien.<br />
De Radikales energiordfører, Martin<br />
Lidegaard, er heller ikke imponeret over<br />
regeringens indsats. Han forstår ikke,<br />
<strong>diføt</strong> <strong>nyt</strong> 83.4<br />
Forskning i omdannelse af biologisk materiale til<br />
bioethanol ved ’North Carolina State University’,<br />
USA.<br />
hvorfor energiministeren dropper 1.<br />
generationsteknologien, når der formentlig<br />
går 5-10 år, før næste generation<br />
er klar til kommerciel drift.<br />
Hos Dansk Landbrug mener man, at<br />
der skal andet og mere til at sætte gang i<br />
produktionen af biobrændstoffer.<br />
– I stedet for afgiftslempelser, der virker,<br />
bliver vi præsenteret for endnu en af<br />
ministerens syltekrukker. Men det er det,<br />
vi mindst af alt har brug for i øjeblikket,<br />
for det haster med at få gang i en egentlig<br />
produktion, siger formanden for Landbrugets<br />
Energiudvalg, Henrik Høegh, til<br />
LandbrugsAvisen.<br />
Han mener, at afgiftslettelser på 300-400<br />
mio. kr. om året ville være et godt signal<br />
at sende til EU, hvor regeringerne frygter<br />
for forsyningssikkerheden for benzin<br />
og olie.<br />
Dansk BioEnergi 87, juni 2006<br />
27
<strong>diføt</strong> <strong>nyt</strong> 83.4<br />
Topsoe Fuel Cell har indgået en 5-årig aftale<br />
med Risø om forskning, udvikling og<br />
produktion af brændselsceller i Danmark.<br />
I løbet af 2007 suppleres fremstillingsanlægget<br />
på Risø med et opskaleret<br />
semiindustrielt anlæg hos Topsøe, så<br />
produktion og markedsføring af brændselsceller<br />
kan begynde.<br />
Det bliver totalt set 100 mand, som<br />
Topsoe Fuel Cell sammen med Risø og<br />
internationale samarbejdspartnere satser<br />
på at beskæftige med forskning, udvikling,<br />
produktion og salg af brændselsceller<br />
de næste 5 år.<br />
– Risø har det primære ansvar for forskningen<br />
inden for brændselsceller, mens<br />
vi har ansvar for produktion og markedsføring.<br />
Gennem danske og internationale<br />
samarbejdspartnere demonstrerer<br />
og tester vi teknologien, så vi kan gå i<br />
egentlig industriel produktion, siger<br />
direktør for forretningsudvikling Helge<br />
Holm-Larsen, Topsoe Fuel Cell.<br />
Selskabet er et 100% ejet datterselskab af<br />
Haldor Topsøe A/S. Hidtil har udviklingen<br />
af brændselsceller været på forskerstadiet,<br />
men i indeværende år og næste år forøges<br />
fokus på test, demonstrations- og<br />
fremstillingsaktiviteterne.<br />
Brændselsceller er en slags konverter,<br />
som direkte omsætter kemisk energi til<br />
strøm. Det gør dem utroligt effektive ogmiljøvenlige<br />
sammenlignet med almin-<br />
28<br />
Kort<strong>nyt</strong><br />
Brændselsceller<br />
foran produktion<br />
delige motorer, generatorer og turbiner,<br />
der bruger væsentligt mere brændstof til<br />
at producere strøm. Brændselsceller kan<br />
ud<strong>nyt</strong>te brændstoffet op til 10 gange<br />
bedre end en motor.<br />
I den ny 5-årige aftale er budgetterne<br />
fastlagt for de første 3 år, hvor det er aftalt,<br />
at Risøs nye afdeling for brændselsceller<br />
og faststofkemi afsætter 50 mand<br />
og Topsoe Fuel Cell omkring 30. De resterende<br />
20 årsværk stammer fra samarbejdspartnere,<br />
der i praksis skal implementere<br />
teknologien.<br />
– Vi satser på tre områder. Mikrokraftvarme,<br />
hvor brændselsceller installeres i et<br />
modificeret gasfyr, som dermed, udover<br />
varme, kan levere en del af strømmen til<br />
et hus. Det andet område er distribueret<br />
elektricitet, hvor vi kan stakke brændselsceller,<br />
så de kan levere strømmen til<br />
et hotel, et supermarked eller et mindre<br />
lokalområde. Det tredje område er Auxillary<br />
Power Units, som er hjælpeenheder<br />
til store lastbiler, busser- og kølevogne,<br />
hvor de kan producere strømmen mere<br />
effektivt end generatoren i motoren, siger<br />
Helge Holm-Larsen.<br />
Han forventer, at mikrokraftvarmeenheden<br />
og strømenheden til de tunge køretøjer<br />
er klar til kommerciel drift tidligst i<br />
2008, og at den distribuerede strømenhed<br />
er klar i 2010.<br />
– Vi har vurderet, at det er nødvendigt<br />
med over 100 mennesker for at nå kritisk<br />
masse på det globale marked. Dermed<br />
kan vi være sikre på, at vores forskning<br />
er fremme i førerfeltet, og at vi kan teste<br />
og udvikle løbende i demonstrationsprojekter,<br />
og at vores produktion kan<br />
komme op i volumen, så markedet kan
være sikker på, at vi også vil kunne overholde<br />
vores leverancer, siger Helge<br />
Holm-Larsen.<br />
Aftalen mellem de to partnere er til dels<br />
afhængig af, at parterne fortsat opnår offentlig<br />
støtte fra Forskningsråd, Højteknologifonden,<br />
PSO, Energinet og fra EU’s<br />
rammeprogrammer.<br />
De udviklede brændselsceller baserer<br />
sig på SOFC-teknologi (Solid Oxide Fuel<br />
Cell), som kan arbejde ved høje temperaturer<br />
og derfor kan bruges af mange forskellige<br />
typer brændstof, så som naturgas,<br />
biogas, ethanol, diesel, ammoniak.<br />
Risøs direktør Jørgen Kjems er tilfreds<br />
med aftalen, for hvis Topsoe Fuel Cell opnår<br />
kommerciel succes, vil Risø blive belønnet<br />
med royalties og patenter.<br />
Biobenzin fra Statoil<br />
Flemming Kjærsdam<br />
ErhvervsBladet 25.04.06<br />
Konkurrenterne blev taget på sengen, da<br />
Statoil sidst i maj lancerede en ny miljøvenlig<br />
benzin, Bio95, med 5% bioethanol<br />
til samme pris som almindelig blyfri benzin.<br />
Shell reagerede prompte med at bebude<br />
sin egen biobenzin, mens OK Benzin<br />
muligvis vil tilbyde forbrugerne biodiesel.<br />
Andre forsøgte at komme malurt i bægeret<br />
med påstande om, at biobenzinen<br />
har en lavere ydeevne end almindelig<br />
benzin, så forbrugerne reelt kommer til<br />
at betale ca. 20 øre mere pr. liter. Det blev<br />
dog hurtigt tilbagevist af Statoil med en<br />
forklaring om, at det højere oktantal i<br />
ethanol ophæver det lavere energiindhold,<br />
så forbrugerne kan regne med at<br />
<strong>diføt</strong> <strong>nyt</strong> 83.4<br />
køre lige så<br />
langt på biobenzin<br />
som på<br />
den almindelige<br />
oktan 95<br />
benzin.<br />
Energi- og<br />
transportminister<br />
Flemming<br />
Hansen, der<br />
var med ude og<br />
fylde de første<br />
liter biobenzin<br />
på bilerne hos<br />
Statoil i Lyngby,<br />
sagde ved den lejlighed: »Nu har Statoil<br />
vist vejen frem ved at lancere Bio95, som<br />
jeg håber, bilisterne vil tage godt imod.<br />
Jeg tror bestemt, at rigtig mange bilister<br />
gerne vil yde deres bidrag til at mindske<br />
CO2-udslippet og afhængigheden af<br />
olie.«<br />
Politikerne fra stort set alle partier roser<br />
Statoil for at vise samfundssind, ligesom<br />
den ny biobenzin hurtigt blev et hit<br />
hos forbrugerne. Ifølge Statoil har biobenzinen<br />
givet anledning til et betydeligt<br />
mersalg – på enkelte stationer helt op<br />
til 50%.<br />
Dansk BioEnergi 87, juni 2006<br />
Rekord for eksport<br />
Eksporten af vindmøller og anden energiteknik<br />
satte i 2005 rekord med 389 mia. kr.<br />
Dermed vokser den hurtigere end den<br />
samlede danske eksport.<br />
I Energi Industrien ærgrer man sig fortsat<br />
over, at Danmark er det land i Skandinavien,<br />
der bruger færrest penge på forskning<br />
og udvikling af energiområdet, skriver Jyllands-Posten.<br />
29
<strong>diføt</strong> <strong>nyt</strong> 83.4<br />
Dansk opfinder<br />
hædres med fanklub<br />
The International Rasmus Malling-Hansen<br />
Society vil omsider give den utrolige opfinder<br />
hans velfortjente hædersplads i<br />
verdenshistorien. Det er kun de færreste<br />
danskere, der ved, at verdens første serieproducerede<br />
skrivemaskine, kaldet<br />
Skrivekuglen, blev opfundet i 1870 af den<br />
danske teolog og døveskoleforstander<br />
Rasmus Malling-Hansen.<br />
Men ude i verden, blandt skrivemaskinekendere<br />
og -samlere i alle lande, er<br />
Rasmus Malling-Hansens Skrivekugle<br />
med rette anerkendt som den hurtigste<br />
og bedst konstruerede skrivemaskine<br />
nogensinde. Den var et genialt produkt,<br />
der ikke er overgået siden, hverken med<br />
hensyn til finmekanisk snilde og kvalitet<br />
eller med sin skrivehastighed, der med<br />
800 anslag i minuttet langt overgår eftertidens<br />
skrivemaskiner og nutidens tastaturer.<br />
Den fik da også guldmedaljer på<br />
alle de store europæiske industriudstillinger<br />
i 1870’erne. Der blev produceret<br />
omkring 200 eksemplarer, hvoraf de ni i<br />
dag opbevares på Danmarks Tekniske<br />
Museum i Helsingør.<br />
Som mange andre opfindere gennem<br />
tiderne – som en dansk Edison eller Bell –<br />
præsenterede Rasmus Malling-Hansen i<br />
de følgende år mange andre opfindelser,<br />
blandt andet Xerografien, tørkopieringen,<br />
som han præsenterede i 1874 – hele<br />
63 år før fimaet Xerox mener, at xerografien<br />
blev opfundet – og Takygrafen, et hurtigskrivningsapparat<br />
til parlamentsreferater<br />
med en hastighed på 1.200 anslag i<br />
minuttet.<br />
Han gennemførte også omfattende<br />
studier af livet på jorden og dets utrolige<br />
30<br />
sammenhæng med solens udstråling og<br />
var samtidig igennem 25 år forstander<br />
for Det Kongelige Danske Døvstummeinstitut<br />
i København, aktiv præst, førende inititiativtager<br />
til banebrydende reformer<br />
af døvstummeundervisningen i Danmark<br />
og Norden – og kærlig fader til 7<br />
døtre!<br />
Af aldeles uforståelige grunde er denne<br />
geniale og ekstremt energiske og initiativrige<br />
dansker næsten ukendt i sit fædreland,<br />
selvom han var verdensberømt i<br />
1880’erne og blev hyldet af tusinder af<br />
mennesker ved sin alt for tidlige død som<br />
55-årig i 1890.<br />
Men det vil en flok danske og udenlandske<br />
Malling-Hansen fans nu gøre<br />
noget ved. Ved et møde i København den<br />
6. maj 2006 vil de stifte The International<br />
Rasmus Malling-Hansen Society med det<br />
formål at give Rasmus Malling-Hansen<br />
den plads i verdenshistorien som genial<br />
opfinder og reformator, som han fortjener.<br />
Selskabets formål vil være at udbrede<br />
kendskabet til Rasmus Malling-Hansens<br />
fantastiske opfindelser og livsindsats<br />
og at gennemføre forskning på de<br />
mange områder, hvor hans arbejde endnu<br />
i dag er dårligt kortlagt.<br />
Pressemeddelelse 10.04.06
FOR IMMEDIATE RELEASE JULY 24, 2006<br />
Low Energy Nuclear Reactions Featured at<br />
Navy Science and Technology Conference<br />
WASHINGTON, D.C. – From July 31 to Aug. 3,<br />
the National Defense Industrial Association<br />
and the Office of Naval Research will co-host<br />
the 2006 Naval Science & Technology Partnership<br />
Conference at the Marriott Wardman<br />
Park Hotel in Washington, D.C.<br />
On Aug. 2, the conference will feature a panel<br />
of experts discussing “Industry Perspectives on<br />
Future Energy Solutions,” with representatives<br />
from: American Petroleum Institute, U.S. Fuel<br />
Cell Council, National Biodiesel Board, Electric<br />
Power Research Institute, Coal, Biobased Synthetic<br />
Fuel, Solar Electric Power, Fusion, Wind<br />
Energy, Low Energy Nuclear Reactions, Ocean<br />
Energy, Solar Power Satellites and Nanotechnology.<br />
Panel member Dr. Frank Gordon, head of the<br />
Navigation and Applied Sciences Department<br />
at the Space and Naval Warfare Systems<br />
Command center in San Diego, Calif., will discuss<br />
the SPAWAR group’s developments in low<br />
energy nuclear reaction research, historically<br />
known as “cold fusion.”<br />
“Our approach is to understand the nature of<br />
the reactions that are occurring to validate that<br />
nuclear processes are involved,” Gordon said.<br />
“We believe the aggregation of our experimental<br />
results, up to and including the research we<br />
will discuss here, offers compelling evidence<br />
that nuclear reactions are occurring.”<br />
In the afternoon, the SPAWAR group will be<br />
hosting two identical one-hour breakout sessions<br />
to review and discuss their research progress.<br />
The Navy has made special arrangements<br />
for the low energy nuclear reactions<br />
breakout session so that the public may attend<br />
free. Please follow the signs at the Marriott for<br />
the “LENR Breakout Session.”<br />
New Energy Institute will display highlights<br />
from several documentary video recordings of<br />
the subject and its history at the exhibit booth.<br />
Steven Krivit, New Energy Institute<br />
newenergytimes.com/news/news.htm<br />
Forenings<strong>nyt</strong><br />
Mødet om Schauberger<br />
<strong>diføt</strong> <strong>nyt</strong> 83.4<br />
Arne Paulsen holdt foredrag i DIFØT<br />
den 18. april om den forskning, han har<br />
videreført efter Schauberger.<br />
Om H 2 O, som ikke er formlen for<br />
vand, fordi brint og ilt ikke ved blanding<br />
kan give vand. Om sine studier af grankogler<br />
og venstresnoede istapper. Om vikingeskibe,<br />
som var konstruerede efter<br />
lyd og formede som æg for og agter, hvilket<br />
medførte dannelse af hvirvler under<br />
skibet, som under gang hævede sig i vandet.<br />
Ballast i form af sten var derfor nødvendig<br />
for at holde skibet nede.<br />
Om Schaubergers deltagelse i Hitlers<br />
projekt HAMABU, og om UFO’er, som<br />
holder sig svævende ved at suge luft ind i<br />
toppen og efter en særlig intern hvirvelproces<br />
lade den slippe ud langs perimeteren.<br />
Om en energimaskine bygget efter<br />
mønsteret på en havskildpaddes skjold<br />
med en centerspole, hvorom der var anbragt<br />
otte induktionsspoler (jævnstrøm)<br />
i et kredsløb (heraf to spoler, som ikke<br />
indgik i kredsløbet), som med et input på<br />
90 watt var i stand til at frembringe 35.000<br />
watt fra centerspolen, og om det firma<br />
som – anonymt – var dannet for at konstruere<br />
en fabrikationsvenlig model.<br />
Om en forbedret model af det af ham<br />
selv konstruerede aggregat til rensning<br />
og berigelse af vand til husholdningsbrug<br />
(som Erik Lavigne Madsen for nogle<br />
år siden holdt foredrag om i foreningen),<br />
og om ændring af vandets bølgelængde<br />
fra 34 cm til 2,5 m efter processen.<br />
Om et lille vandrensningsaggregat,<br />
31
<strong>diføt</strong> <strong>nyt</strong> 83.4<br />
KOMMENDE MØDER<br />
Generalforsamling 2006<br />
TIRSDAG DEN 26. SEPTEMBER afholdes<br />
i henhold til vedtægterne den ordinære<br />
generalforsamling med følgende<br />
dagsorden:<br />
1. Valg af dirigent.<br />
2. Go<strong>dk</strong>endelse af dagsorden.<br />
3. Formandens beretning.<br />
4. Arbejdsudvalgenes beretning.<br />
5. Kassereren fremlægger regnskabet.<br />
6. Valg til bestyrelsen.<br />
7. Formanden redegør for planerne<br />
for det kommende år.<br />
8. Eventuelt.<br />
På valg er Jan Koed, bestyrelsesmedlem,<br />
Mogens Larsen, suppleant og kasserer,<br />
og Søren Birkelund Hansen, revisor.<br />
DVD med Tom Bearden<br />
Efter generalforsamlingen viser vi en<br />
netop genudsendt DVD, Radionics, action<br />
at a distance. Materialet bygger på et berømt<br />
foredrag, Tom Bearden holdt i<br />
Atlanta i 1990, hvor han kom ind på mange<br />
aspekter af det omdiskuterede fænomen,<br />
radioni. Den nye version af filmen<br />
indeholder <strong>nyt</strong> materiale og en aktuel<br />
kommentar af Tom Bearden.<br />
som har vist at kunne rense store, forurenede<br />
søer i løbet af 21 dage – DIFØT fik<br />
tilbud om at låne et.<br />
Om Fibonacci-tal som gælder overalt i<br />
naturen – og om meget, meget mere. En<br />
vidende og veloplagt foredragsholder<br />
gav de få tilhørere en spændende aften i<br />
DIFØT.<br />
Poul Schriver<br />
32<br />
Hvordan skaber vi vores virkelighed?<br />
TIRSDAG DEN 24. OKTOBER vil Kaare<br />
Sørensen forsøge at besvare det vanskelige<br />
spørgsmål. Psykologisk taler vi om,<br />
»at vi skaber vores egen virkelighed«. I<br />
hvor høj grad gør det sig gældende med<br />
den fysiske virkelighed? Og hvorfor er<br />
det så svært? Der er lavet en del forsøg i<br />
grænseområdet, men af en eller anden<br />
grund bliver de glemt eller fortrængt,<br />
hvis de strider mod common sense reality.<br />
Kaare Sørensen, som er mangeårigt<br />
medlem af DIFØT, vil komme med et oplæg<br />
og vil – som han selv siger – forhåbentlig<br />
inspirere og udvide vores bevidsthed<br />
i nye retninger.<br />
Van<strong>dk</strong>rystaller og bevidsthed<br />
TIRSDAG DEN 7. NOVEMBER får vi besøg<br />
af den kendte foredragsholder,<br />
Jonah Ohayv, som vil holde et illustreret<br />
foredrag om den japanske naturforsker<br />
Masura Emotos van<strong>dk</strong>rystalfotos og give<br />
anvisninger til, hvordan vi selv kan påvirke<br />
det vand, vi drikker og består af.<br />
Jonah Ohayv er amerikaner, men bosat<br />
i Danmark i de sidste mange år. Han<br />
har også boet i Indien, Thailand og Skotland<br />
og har rejst i 52 lande. Han har en<br />
kandidatgrad i filosofi og kultursociologi<br />
fra Københavns Universitet og er derudover<br />
uddannet NLP-terapeut og historiefortæller.<br />
<br />
Mødested: Østerbrohuset<br />
Århusgade 103, 2100 København Ø<br />
Mødetid: 19.30<br />
Entré: Medlemmer 30 kr., gæster 50 kr.<br />
(Ingen entré til generalforsamlingen).<br />
-red