Norge-Russland 2004/2005 Норвегия-Россия 2004 ... - TopReferat
Norge-Russland 2004/2005 Норвегия-Россия 2004 ... - TopReferat
Norge-Russland 2004/2005 Норвегия-Россия 2004 ... - TopReferat
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
oss”, sa de til Prytz. 212 Det skulle vise seg at selv om man ikke kom til å overgå russerne, så<br />
kunne i alle fall både Tostrup, David Andersen og Marius Hammer i Bergen konkurrere med dem<br />
i sine forbløffende emaljearbeider. I København viste nordmennene riktignok noen arbeider i<br />
dragestil, men formene var av den mer konvensjonelle typen som punsjeboller og drikkehorn med<br />
drageborder. Det må ha vært russernes rike nasjonale formrepertoar med khanstoler, lokaer og<br />
kovsjer, som inspirerte de norske gullsmeder til å ta i bruk hele vårt eget spekter av nasjonale<br />
former som ølhøner, vikingskip og tiner etc. Dette sees tydelig i den store produksjon av slike<br />
nasjonale former sent på 1880- og utover på 1890-tallet, særlig fra Tostrup, David Andersen og<br />
Marius Hammer i Bergen. 213<br />
Neste gang russiske og norske gullsmeder møttes var på Verdensutstillingen i Paris året etter,<br />
men da var J. Tostrup utenfor konkurranse siden Torolf Prytz satt i juryen. Ikke desto mindre<br />
skrev flere kritikere at både Tostrups og David Andersens emaljearbeider faktisk overgikk de<br />
russiske i form og eleganse. I Tidsskrift for Kunstindustri skrev Henrik Grosch at ”de norske<br />
Arbeider udmærkede seg i Virkeligheden fremfor de russiske ved Formernes Afvexling,<br />
Ornamentets Rigdom og Udførelsens overordentlige Nøiaktighed”, og han understreket at<br />
trådemaljeteknikken kanskje egnet seg bedre for oss enn for noe annet folk fordi den bygget<br />
videre på vår gamle filigransteknikk. 214 Prytz hadde blant annet tegnet en praktfull tine og en<br />
større vase som viste at firmaet Tostrup nå endelig mestret de forskjellige emaljeteknikkene<br />
trådemalje og den kompliserte plique-à-jour, vindusemaljen. David Andersen med sjefsdesigner<br />
Johan Lund lå like etter og i 1892 utførte de et mesterstykke i trådemalje og plique-à-jour, en<br />
erkjentlighetsgave fra norske leger til Louis Pasteur på 70-års dagen. Lunds stilling ble nå besatt<br />
av Gustav Gaudernack fra Wien, som der hadde lært emaljemaling og nå fortsatte David<br />
Andersens emalje-produksjon på et høyt internasjonalt nivå. Se bare på hans elegante<br />
mokkaserviset med blå og hvit emalje i russisk stil fra ca. 1895, og et fint plique-à-jour vikingskip<br />
fra slutten av 90-tallet.<br />
Under 1890-tallet bygget norske gullsmeder videre på de erfaringer man hadde høstet under<br />
eksperimentene i tiåret før. Spekteret av gjenstander økte betraktelig, og ved siden av en<br />
omfattende serieproduksjon ble det laget adskillige unike og omfangsrike arbeider av meget høy<br />
kvalitet. Virtuositet kunne man tillate seg når den tekniske siden nå ble behersket. Blant Tostrups<br />
første større vindusemaljer er en bukettholder i russisk stil som er bevart på kunstindustrimuseet<br />
fra ca. 1895. Samme år utførte han et stort skrin til Kong Oscar II som har forbausende<br />
likhetstrekk med et av Ovtsjinnikovs skrin fra Københavnutstillingen i 1888. 215<br />
I 1897 laget Prytz ennå et praktskrin til Oscar II ved hans 25 regent jubileum - en gave fra det<br />
norske hoffet. Her var det ikke spart på finessene og selv om vi vet at han hadde studert<br />
Hedalskrinet, så kjenner vi igjen enkelte russiske detaljer.<br />
Den utviklingen av emaljekunsten på et høyt internasjonalt nivå hos Tostrup og hos David<br />
Andersen var noe av det mest interessante som skjedde på det kunstneriske området i <strong>Norge</strong> i<br />
siste del av 1890-årene og ved århundreskiftet. De to sjefsdesignerne Torolf Prytz og Gustav<br />
Gaudernack var internasjonalt skolerte og interesserte, og fulgte med i de nyeste trendene.<br />
Det var innenfor art nouveau-stilen som utviklet seg rundt 1900 at deres force skulle komme fullt<br />
til uttrykk. De følger her den franske art nouveau-stilen med svungne linjer, blomster og<br />
insektmotiver, som lot seg perfekt kombinere med vindusemalje. Disse lette, nesten eteriske<br />
kreasjonen kan måle seg med det beste av internasjonal art nouveau, og de fikk da også priser<br />
på de store verdensutstillingene under første del av 1900-tallet. På den store verdens-utstillingen<br />
i Paris vant J. Tostrup som eneste skandinaviske gullsmedfirma Grand Prix, og den franske<br />
kritiker Henry Havard skrev at vindusemaljene var så praktfulle at de burde vært laget i purt<br />
212 Kielland, op.cit. s. 116.<br />
213 Widar Halén, Drager, Gullsmedkunst og drømmen om det nasjonale, Oslo 1992, Moskva 1998.<br />
214 Henrik Grosch, ”Norsk Gullsmedkunst i Nutiden, firmaet Tostrup”, Norsk Tidsskrift for Kunstindustri,<br />
III 1897, ss. 179-188.<br />
215 Scamoni, op.cit. ss. 22-23.