Ellidshøj - Vysoke Myto - Dansk-Tjekkisk Forening
Ellidshøj - Vysoke Myto - Dansk-Tjekkisk Forening
Ellidshøj - Vysoke Myto - Dansk-Tjekkisk Forening
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
<strong>Dansk</strong> <strong>Tjekkisk</strong> <strong>Forening</strong> - Dialog<br />
et par øller (Radegast igen - hvad ellers?).<br />
Jeg får anvist et værelse og når<br />
jeg fortæller værten, at det er 45 år<br />
siden, jeg har været her sidst - på et<br />
skikursus - kigger han på mig som<br />
var jeg et genfærd.<br />
Hotellet er pænt og nydeligt og det<br />
viser sig, at jeg er den eneste overnattende<br />
gæst, så det er en absolut rolig<br />
nat. Jeg starter tidligt næste morgen<br />
og fortsætter mod sydvest. Området<br />
omkring hotellet er udbygget med<br />
skipister og lifte - en noget usikker<br />
investering i disse klimaændringstider,<br />
da stedet kun ligger 960m over<br />
havet. For 45 år siden var her ikke<br />
noget skianlæg, men til gengæld masser<br />
af sne.<br />
Det er mandag og jeg møder ikke en<br />
sjæl undervejs på nær to ældre skovarbejdere,<br />
som hilser muntert på mig<br />
med ordene: "Nå, her kommer en<br />
hjælper!" Jeg får en kort sludder med<br />
dem og fortsætter til Pulcin-klipperne<br />
- en miniudgave af det Bøhmiske Paradis.<br />
Dagens mål er Francova Lhota,<br />
en ikke videre spændende landsby.<br />
Det eneste hotel med det pompøse<br />
navn "Ranch ved Klokken" er optaget<br />
af en gruppe unge på udflugt, og først<br />
efter noget besvær finder jeg privat<br />
indkvartering, ikke ligefrem et sted,<br />
jeg vil længes efter at komme tilbage<br />
til. Jeg spiser aftensmad på hotellet,<br />
som udmærker sig ved at have hele<br />
fire forskellige slags øl på fad: Pilsner<br />
Urquell, Gambrinus, lys Kozel og<br />
mørk Kozel.<br />
De Hvide Karpater<br />
Næste morgen står jeg op kl. 6.30,<br />
køber nogle rundstykker, ost og drikkeyoghurt<br />
i det lokale supermarked<br />
og spiser morgenmad i et pragtfuldt<br />
vejr og i de skønneste omgivelser<br />
oppe over landsbyen med udsigt over<br />
en blomstrende eng. Efter godt en<br />
times vandring når jeg Lysky-passet<br />
mellem Javorniky og den næste<br />
bjergkæde - De Hvide Karpater (Bile<br />
Karpaty). Herfra går det op igen; man<br />
må sige, at turistklubben altid vælger<br />
den korteste afstand mellem to punkter<br />
- stien går brat op og brat ned,<br />
uden unødvendige omveje såsom serpentiner<br />
og lignende. Landskabet har<br />
skiftet karakter, det er mere åbent,<br />
bakkerne er mere bløde og der er<br />
større arealer med enge, hvor der indimellem<br />
græsser køer eller får - men<br />
slet ikke i samme omfang som for<br />
eksempel i Alperne. Det er en varm<br />
dag og jeg er ved at løbe tør for medbragt<br />
vand. Tørsten melder sig og jeg<br />
overvejer, hvordan jeg skal disponere<br />
de sidste ca. 2 dl - om jeg skal drikke<br />
det hele på stedet eller gemme det for<br />
en sikkerheds skyld - der er nemlig<br />
stadigvæk to timers gang til næste<br />
landsby.<br />
Vrsatec i De Hvide Karpater -<br />
klipper med borgruin<br />
Så sker der et mirakel - stien drejer til<br />
højre og lige efter kurven står der et<br />
lille kapel med en vandkilde, hvorfra<br />
der springer det dejligste koldeste<br />
vand! Jeg drikker til jeg ikke kan mere,<br />
fylder begge halvliterflasker og<br />
fortsætter mod Vlara-passet, hvorigennem<br />
der går en vigtig jernbaneforbindelse<br />
mellem Tjekkiet og Slovakiet.<br />
Jeg kan ikke finde overnatning<br />
på stedet og beslutter mig derfor<br />
at tage toget til byen Valasske Klobouky,<br />
der ligger halv times kørsel<br />
herfra. Her indlogerer jeg mig på et<br />
hotel lige over for stationen, et temmelig<br />
nusset sted, men med en flink<br />
vært og ganske udmærket mad - og<br />
selvfølgelig - Radegast på fad.<br />
Jeg er igen den eneste overnattende<br />
gæst og kokken står op om morgenen<br />
og laver en kæmpe morgenmadssymfoni<br />
til mig, bestående af løg, tomater<br />
og peberfrugter, dækket til med spejlæg<br />
og gratineret med ost. Jeg tager<br />
toget tilbage til Vlara-passet og fortsætter<br />
turen, eller rettere starter opstigningen<br />
igen. Stien fører mest gennem<br />
bøgeskov, som er typisk for De<br />
Hvide Karpater. Mit mål er Mikulcin<br />
Vrch, som ligger 30 km længere væk.<br />
Det er et sted, hvor jeg som ung studerende<br />
i begyndelsen af tresserne<br />
var på et turistkursus. Her er der efterhånden<br />
bygget en del pensionater<br />
og hytter, så der skulle være rigeligt<br />
at vælge imellem. Det viser sig dog,<br />
at kun en af hytterne er åben - sæsonen<br />
er ikke begyndt endnu - og den er<br />
fuldt optaget af halvtreds børn fra 2.-<br />
3. klasse på lejrskole. Den lidet tiltalende<br />
vært forbarmer sig dog over<br />
mig og finder logi i en lille campinghytte,<br />
hvor der bor nogle sæsonarbejdere.<br />
Rummet og faciliteterne er usle,<br />
men jeg er faktisk taknemlig for at<br />
have tag over hovedet. Om aftenen<br />
laver børnene bål og steger pølser.<br />
Jeg bliver også budt på en pølse og<br />
sidder og snakker lidt med de kvindelige<br />
lærere, indtil en af drengene får<br />
hul i hovedet og i hast køres på skadestuen<br />
for at blive syet sammen.<br />
Næste morgen - efter at have betalt en<br />
ublu pris for turens værste (og dyreste)<br />
overnatning - lægger jeg ud på<br />
min sidste etape. Turen er på ca. 35<br />
km, så jeg går rask til. Over middag<br />
når jeg toppen af Velka Javorina, et<br />
markant bjerg med en kæmpe TVsender.<br />
Herfra er der en fabelagtig<br />
udsigt til alle sider. Jeg forlader De<br />
Hvide Karpater- massivet, som slutter<br />
nogle få kilometer længere henne på<br />
den slovakiske side, og stiger ned i<br />
dalen. Efter ca. 15 km når jeg landsbyen<br />
Javornik, hvorfra jeg tager toget<br />
til Brno. Min pragtfulde seks dage<br />
lange tur er slut. Tyskerne har ret, når<br />
de siger: "Nur wo du zu Fuss warst,<br />
warst du wirklich."<br />
9