Fortidsdiskurs i spansk politik - Poul Kubel: Forside
Fortidsdiskurs i spansk politik - Poul Kubel: Forside
Fortidsdiskurs i spansk politik - Poul Kubel: Forside
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
esultater som specialet har genereret, og f.eks. se på om den hårde kritik af PP’s forvaltning af<br />
magten senere hen har resulteret i en lovgivning, der forsøger at begrænse regeringens muligheder<br />
for at udnytte de statslige medier til politiske formål. Her vil jeg dog mene at man bør benytte sig af<br />
en teori og metode, der er mere målrettet mod en undersøgelse af forandringer i den sociale praksis,<br />
hvilket jeg ikke mener Faircloughs kritiske diskursanalyse formår, til trods for de gode intentioner.<br />
En sådan teori bør også undersøge hvorvidt en fortidsdiskurs ikke bevirker en forandring i den<br />
sociale praksis. Derigennem kan man nå til en afklaring af om den blotte tilstedeværelse af<br />
fortidsdiskurser overhovedet har nogen større social effekt.<br />
Problematisering af specialets egen teori og metode<br />
Det leder videre til den del af specialets teori og metode, som jeg selv har stået for udformningen af:<br />
de fire centrale begreber fortidsdiskurs, diskursiv ramme, perspektivisk diskurs og kernesymbol,<br />
samt den analysemodel, som begreberne indgår i.<br />
Hvad angår analysemodellen overordent, er der blevet argumenteret for at den er velegnet til<br />
at illustrere en fortidsdiskurs’ indre dynamiske karakter – specielt muligheden for både at kunne<br />
vise konflikt og konsensus på de to laveste niveauer i forhold til hegemonibegrebet, ud fra den<br />
grafiske relation mellem perspektiver og kernesymboler. Den har dog den svaghed at den har svært<br />
ved at illustrere temporalitet – dvs. hvordan en fortidsdiskurs ændrer sig med tiden. Det fremgik, da<br />
den blev afprøvet på den <strong>spansk</strong>e transition, ved at det var svært at påvise hvordan de to<br />
franquismediskurser langsomt mistede kraften i forhold til de øvrige perspektiver i fortidsdiskursen.<br />
Problemet er nært forbundet med den kritik der ovenfor blevet rettet mod Faircloughs begrænsede<br />
fokus på hvordan den diskursive praksis virker tilbage på den sociale, og derigennem skaber<br />
forandring i tidsmæssig forstand. Det er dog ikke decideret afgørende set ud fra specialets<br />
problemformulering, der som omtalt har en synkron karakter. Skal modellen imidlertid bruges i<br />
diakrone analyser, bør dette aspekt undersøges nærmere for at kunne afgøre, hvorvidt den kan<br />
”rumme” denne yderligere dimension eller ej.<br />
Ser man generelt på begrebet fortidsdiskurs og dets fordele og ulemper i en sammenligning<br />
med kollektiv erindring, har jeg allerede opsummeret en række af fordelene. En kritik mod begrebet<br />
kunne være at det i udgangspunktet risikerer at tilsidesætte menneskets historiske bevidsthed som<br />
årsagsforklaring, og reducerer fortidens indflydelse på nutiden til et spørgsmål om fortidsbrug<br />
forårsaget af ideologiske og regionale forskelle. Jeg mener dog at begrebet, sådan som jeg har<br />
defineret det, kan rumme en bred vifte af årsagsforklaringer. Dette synes jeg blandt andet fremgik<br />
ved at jeg også fandt tegn på at det demokratiske værdisystem fra transitionen stadig var aflæselig i<br />
den diskursive praksis i 2000. Det jeg finder positivt ved begrebet, er at det for mig at se ikke<br />
169 Ibid.<br />
69