Fortidsdiskurs i spansk politik - Poul Kubel: Forside
Fortidsdiskurs i spansk politik - Poul Kubel: Forside
Fortidsdiskurs i spansk politik - Poul Kubel: Forside
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
dog stille det spørgsmål, om indtrykket af en udpræget brug af fortiden bl.a. skyldes at den<br />
artikuleres i forbindelse med en demagogisk heksejagt på politiske modstandere. Dvs. at den<br />
forekommer udpræget i kraft af den eksorbitante sprogbrug den er forbundet med, eksemplificeret i<br />
det mange gange omtalte Beiras-citat 166 . Dette argument holder hvis man ser kvantitativt på<br />
spørgsmålet. Som omtalt kan fortidsdiskursen spores i ca. 300 artikler ud af ca. 1600 med relation<br />
til valget. Det kræver således ikke det store arbejde at finde eksempler hvor fortiden ikke indgår.<br />
Omvendt kan man sige at fortiden indgår som argument i ret så vigtige politiske spørgsmål som<br />
demokratiets indholdsmæssige udformning, mediekontrol og økonomisk magtkoncentration. Den<br />
præger med andre ord større problemstillinger i den politiske debat, som der bør være overordnet<br />
enighed om for at demokratiet skal kunne fungere optimalt. Ud fra denne kvalitative synsvinkel<br />
synes fortiden at spille en central rolle inden for den samlede politiske diskurs, men at karakterisere<br />
den samlede fortidsdiskrus som hegemonisk er nok trods alt at tillægge den for stor betydning.<br />
Det leder til spørgsmålet om hvorfor fortiden stadig fylder så meget i <strong>spansk</strong> <strong>politik</strong>. For at give et<br />
svar på dette, må man bevæge sig videre fra analysen af den diskursive praksis til den sociale<br />
praksis.<br />
<strong>Fortidsdiskurs</strong>en i et socio-politisk perspektiv<br />
En af de mest umiddelbare forklaringer på fortidsdiskursens artikulering er den som allerede er<br />
blevet antydet flere gange i analysen: at <strong>politik</strong>erne bruger den som retorisk middel i en hård<br />
valgkamp præget af demagogi. Det forekommer mig dog at være en stærkt forenklende forklaring at<br />
basere tilstedeværelsen af fortidsdiskursen alene på dette.<br />
Som påpeget udgør en stor del af franquismediskursen et aspekt af en mere omfattende kritik mod<br />
PP’s forvaltning af magten, nærmere betegnet hvad angår skabelsen af de betingelser der skal sikre<br />
de statslige mediers uafhængighed, samt den fri konkurrence mellem landets virksomheder. At<br />
svare på hvorvidt PP bevidst har udnyttet sin magtposition, ligger uden for dette speciales<br />
problemstilling, og kræver en helt anden type undersøgelse. Men brugen af fortidsdiskursen synes<br />
at afspejle en reel bekymring hos de resterende partier. Der kan selvfølgelig argumenteres for at der<br />
blot er tale om sund skepsis, og at fortidsdiskursen blot er et udtryk for at man forsøger at værne om<br />
demokratiet. I lyset af den aggressive tone som indimellem præger <strong>politik</strong>ernes udtalelser, vil jeg<br />
dog mene at den også er et udtryk for en udpræget mistillid og mangel på ideologisk tolerance<br />
<strong>politik</strong>erne imellem.<br />
166 Se side 29-30<br />
65