Fortidsdiskurs i spansk politik - Poul Kubel: Forside
Fortidsdiskurs i spansk politik - Poul Kubel: Forside
Fortidsdiskurs i spansk politik - Poul Kubel: Forside
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
ør arbejde hen imod. Begoña Lasagabaster plæderer f.eks. for at ”’lógicamente hay que escuchar y<br />
dialogar’ porque, en su opinón, ’no hay otro remedio ni otra fórmula de convivencia’”. 136<br />
Dette leder videre til den demokratiske værdi, der artikuleres oftest under hele valgkampen –<br />
dialog. Samtidig er det også den mest interessante, fordi der hersker en tydelig ambivalens omkring<br />
den i forbindelse med de baskiske spørgsmål. Hvad angår de baskiske <strong>politik</strong>ere, fungerer ordet<br />
dialog som det altafgørende argument for at underskrive Lizarra-aftalen. Arzalluz påpeger f.eks. at<br />
”’lo único que dice [Lizarra-aftalen] es que nos sentemos a dialogar poniendo los problemas sobre<br />
el mesa’” (min indsættelse). 137 I samhørighed med dette udtaler den baskiske præsident, Ibarretxe, at<br />
han til hver en tid vil holde dørene åbne for en dialog med Aznar, men betinger det med at den<br />
<strong>spansk</strong>e præsident skal ”’comenzar a moverse’ y a terminar con lo que denominó ’su inmovilismo<br />
ciego’”. 138 Aznar opfatter på sin side Lizarra-aftalens fortsatte eksistens som den grundlæggende<br />
forhindring for at kunne indlede en dialog 139 , men påpeger på et andet tidspunkt med indirekte<br />
henvisning til transitionen: ”’En España sabemos que nos han ido bien las cosas cuando hemos<br />
sabido dialogar’”. 140 Som den lille mosaik af citater viser, er der en åbenlys disharmoni mellem de<br />
to partiers opbakning til dialogen som redskab for at opnå konsensus og fredelig sameksistens<br />
(convivencia), og deres ultimatum til hinanden for at indlede den. Derved opstår den paradoksale<br />
situation at dialogen synes at udgøre en grundlæggende del af det problem, som den opfattes som<br />
løsningsmodel for.<br />
En sandsynlig forklaring på dette paradoks mener jeg skal findes i Aguilars meget omfattende<br />
betragtninger om konsensus i forbindelse med den <strong>spansk</strong>e transition. Hun argumenterer gennem<br />
mere end 50 sider 141 for at der under den <strong>spansk</strong>e transition skete en ”institutionalisering af<br />
konsensusbegrebet” 142 , forstået på den måde at konsensus blev opfattet som en ”magisk formular” 143<br />
til at løse de problemer, landet stod over for på dette tidspunkt. Som det fremgik af den korte<br />
gennemgang af Edles’ analyse af den <strong>spansk</strong>e transition, stod konsensusbegrebet i en tæt relation<br />
med en række andre værdier, heriblandt centrismo, pluralidad, convivencia og diálogo. I lyset af<br />
den hyppighed hvormed dette værdisystem stadig artikuleres i <strong>spansk</strong> <strong>politik</strong> i 2000, vil jeg mene at<br />
disse ord også er indbefattet i denne ”institutionalisering”, og afspejler en specifik <strong>spansk</strong> måde at<br />
anskue demokratiet på, der kan føres tilbage til transitionens politiske kultur.<br />
136 Deia – U.f.: 02-03-00, s. 10.<br />
137 Deia – Basurto, José: 08-03-00, s. 5.<br />
138 El País – U.f.: 06-03-00. (ID082)<br />
139 El Mundo – Gurruchaga, Carmen: 05-03-00 (ID167)<br />
140 Deia – U.f.: 09-03-00, s. 9.<br />
141 Aguilar, 2000:210-264<br />
142 Aguilar, 2000:210<br />
143 Aguilar, 2000:211<br />
54