Fortidsdiskurs i spansk politik - Poul Kubel: Forside
Fortidsdiskurs i spansk politik - Poul Kubel: Forside
Fortidsdiskurs i spansk politik - Poul Kubel: Forside
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Den yderste ramme illustrerer den opfattelse at selv om forskellige perspektiviske fortidsdiskurser,<br />
jf. de fire ”perspektiver” i modellen, kan fokusere på vidt forskellige dele af fortiden, så kan de<br />
indgå i et diskursivt fællesskab, der gør at det giver mening at tale om én overordnet fortidsdiskurs.<br />
Dette ”fællesskab” udgøres af et fælles fokus på et eller flere kernesymboler, som alle de<br />
perspektiviske fortidsdiskurser forholder sig til, om end ikke nødvendigvis på samme måde.<br />
Gruppen af kernesymboler og de perspektiviske diskurser kan derfor siges at udgøre en diskursiv<br />
ramme, hvor kernesymbolerne i et vist omfang er styrende for strukturen og indholdet af de<br />
perspektiviske fortidsdiskurser. Det indebærer ikke at kernesymbolerne er totalt determinerende for<br />
de perspektiviske diskurser. De sidstnævnte er relativt autonome, hvilket er illustreret ved at selv<br />
om de befinder sig inden for den samme diskursive ramme som kernesymbolerne, så er der tale om<br />
lukkede kasser.<br />
Den diskursive ramme udgør på sin side kernen i den samlede fortidsdiskurs, hvilket ses ved<br />
at den også udgør en relativ autonom enhed – en lukket kasse – inden for den samlede<br />
fortidsdiskurs. Den yderste ramme skal her illustrere at selv om den diskursive ramme har stor<br />
betydning for den samlede fortidsdiskurs, så er der plads til afvigelser fra den. <strong>Fortidsdiskurs</strong>en<br />
lever imidlertid ikke sit eget selvstændige liv i samfundet, hvilket indebærer at faktorer som ligger<br />
uden for fortidskursen, dvs. andre diskurser, såvel som non-diskursive faktorer, kan påvirke dens<br />
samlede struktur i større eller mindre omfang. Dette forhold kan illustreres ved at indlemme den i<br />
den mellemste kasse i Faircloughs 3-dimensionelle model 35 : fortidsdiskursen er her en del af en<br />
mere omfattende diskursiv praksis, som igen er en del af en social praksis.<br />
Mht. de perspektiviske diskurser er antallet af disse, som kernesymbolerne, variabelt, og som<br />
det er illustreret med de to markører ”+” og ”-”, kan såvel kernesymboler som perspektiver både<br />
være positivt og negativt ladede. Den forskellige størrelse på de kasser der repræsenterer de<br />
perspektiviske diskurser, skal anskueliggøre at disse kan have en varierende grad af<br />
gennemslagskraft i fortidsdiskursens samlede struktur.<br />
Hvad angår de tre former for hegemoni, afspejler dette sig i analysemodellen for de to<br />
nederste niveauer. På det laveste niveau ses hegemonien netop gennem den forskellige størrelse på<br />
de perspektiviske diskurser. Hvis én af kassernes dimensioner er markant større end de resterende,<br />
er der tale om hegemoni. På det mellemste niveau er hegemonien aflæselig ud fra de perspektiviske<br />
diskursers opbakning til/modarbejdelse af kernesymbolerne, hvilket kan udledes af hvor entydigt<br />
ladet deres værdi er. Desto bredere opbakning, desto mere udpræget grad af hegemoni. For at danne<br />
sig et indtryk af hegemoni på det øverste niveau, er det igen nødvendigt at indplacere<br />
35 Figur 1, s. 10<br />
19