magt og afmagt - Århus Statsgymnasiums hjemmeside
magt og afmagt - Århus Statsgymnasiums hjemmeside
magt og afmagt - Århus Statsgymnasiums hjemmeside
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
Dimission 2004 – <strong>Århus</strong> Statsgymnasium<br />
Kære studenter!<br />
Tillykke med jeres studentereksamen!<br />
Lige netop nu er verden enkel, stor <strong>og</strong> lys! – <strong>og</strong> livet ligger derude <strong>og</strong> venter<br />
utålmodigt på jer.<br />
Men inden I nu går ud <strong>og</strong> tager fat på det, lad os så lige kigge lidt tilbage.<br />
For 44 dage siden sad de fleste af jer netop her i salen <strong>og</strong> havde lige fået udleveret<br />
jeres danske stilesæt. Temaet var ”<strong>magt</strong> <strong>og</strong> af<strong>magt</strong>” – den sidste følelse var vel<br />
dominerende lige fra start, men så fik I alligevel <strong>magt</strong> over tingene <strong>og</strong> fik skrevet<br />
jeres stil <strong>og</strong> de efterfølgende skriftlige opgaver. I <strong>magt</strong>ede <strong>og</strong>så de mundtlige<br />
eksaminer. Det var en sidste uhyrlig acceleration af de tre år på gymnasiet - et inferno<br />
af eksamenslæsning, roderi i bøger <strong>og</strong> noter, sort kaffe <strong>og</strong> kold te. Mange af jer har<br />
siddet <strong>og</strong> b<strong>og</strong>et den i nattetimerne <strong>og</strong> med undren pludselig hørt de første bløde<br />
solsortefløjt <strong>og</strong> set op fra bøgerne for at konstatere, at dagens røde lys var på vej.<br />
Og så op til feberstemningen på eksamensgangen.<br />
– Én venter knuget på at komme ind.<br />
– Én sidder ved eksamensbordet midt i det afgørende øjeblik, hvor tre års<br />
arbejde skal formidles i et koncentrat på få minutter.<br />
– Én er lige kommet eksalteret ud. Adrenalinen pumper stadig rundt i<br />
kroppen – presset indefra truer med at sprænge øjnene ud af hovedet<br />
– Én klarede det bedre end forventet <strong>og</strong> jubler<br />
– Én er skuffet <strong>og</strong> må græde, hvad enten det er indvendigt eller udvendigt.<br />
Forældre, søskende, venner <strong>og</strong> kærester har bakket jer op – giv dem et ekstra knus,<br />
for <strong>og</strong>så de har <strong>og</strong>så måttet leve med flossede nerver i denne tid.<br />
Kigger vi endnu længere tilbage, så ser vi 3 år med i alt 600 gymnasiedage (for n<strong>og</strong>le<br />
enkelte af jer lidt færre), et fuldstændig astronomisk antal læste sider (for n<strong>og</strong>le<br />
enkelte af jer lidt færre) <strong>og</strong> et hav af blytunge, skriftlige arbejder (for n<strong>og</strong>le enkelte af<br />
blev det vist mere til – skal vi sige – ”en sø”).<br />
Men I har <strong>og</strong>så været lidt ude i verden: Ekskursioner til museer, virksomheder, ja ud i<br />
den skinbarlige natur – <strong>og</strong> så er der studieturene, som I sikkert vil huske for altid. Og<br />
verden har kigget forbi. På gæstelisten i jeres tid på skolen står f.eks.: Mexicanske<br />
murmalere, Undervisningsminister Ulla Tørnæs, Statsminister Anders F<strong>og</strong>h,<br />
Teatergruppen Frueflæsk <strong>og</strong> Bøffer, Klüwers Big Band, Car Park North,<br />
filminstruktøren Elisabeth Rygaard <strong>og</strong> forfatterne Carsten Jensen, Jan Kjærstad <strong>og</strong><br />
ikke mindst vores danske nationalskjald Benny Andersen.<br />
<strong>Århus</strong> Statsgymnasium/KL 1
Ingen tvivl om, at I forlader gymnasiet med en stærk faglig ballast. I har arbejdet jer i<br />
dybden på en række områder, <strong>og</strong> I har samtidig fået en bredde i jeres<br />
orienteringsramme. Det konstaterer jeg, når jeg har haft lejlighed til at snakke med<br />
n<strong>og</strong>le af jer om andet end lige skolehverdagen – <strong>og</strong> det konstaterer jeg, når jeg her i<br />
sidste uge har haft lejlighed til at læse en række af jeres danske stile, der er kommet<br />
tilbage fra censorerne. Jeg bliver glad <strong>og</strong> faktisk temmelig stolt over jer, når jeg ser<br />
hvad I kan præstere – hvilke tanker I gør jer om tilværelsen. Jeg kan jo se, at det<br />
billede, I har af verden, ikke er snævert, begrænset <strong>og</strong> fladt. Der er dybde, perspektiv<br />
<strong>og</strong> horisont i billedet. Derfor bliver verden <strong>og</strong>så spændende for jer at træde ud i!<br />
I en af teksterne i stilesættet peger forfatteren Jens Christian Grøndal på, at af<strong>magt</strong>en<br />
kan opstå, når man ikke kan se ud over sig selv <strong>og</strong> sin egne snævre omgivelser. ”Den,<br />
der er omgivet af sig selv på alle sider, kan nemlig ikke se verden for sig selv. Selvet<br />
ser ud til at fylde hele verden.” Og når det er tilfældet, <strong>magt</strong>er man ikke verden.<br />
Men jeg synes – på trods af de vanskeligheder, I hver især kan være udsat for – at I<br />
<strong>magt</strong>er verden. Ikke i den negative forstand, at det handler om at kontrollere, om at<br />
have <strong>magt</strong>en over – men i den positive forstand, at I er i stand til at bemægtige jer den<br />
– tage verden til jer, indgå i et samspil med den.<br />
At have blik for den store verden <strong>og</strong> dens kompleksitet er en vigtig kvalitet i en tid,<br />
der ellers generelt er stillet ind på forsimpling. Vi er faktisk i færd med at udvikle et<br />
pixi-samfund. I har garanteret <strong>og</strong>så fået læst op af de små pixi-bøger, da I var ganske<br />
små. Små overskuelige historier, som det lille barn elsker at få læst op igen <strong>og</strong> igen –<br />
<strong>og</strong> snart kan udenad. Det er, som vi i den voksne verden <strong>og</strong>så i stigende grad er<br />
begyndt at læse op for hinanden af pixi-bøger. Når der f.eks. behandles et emne i<br />
samfundsdebatten, kan det tage udgangspunkt i grundige rapporter <strong>og</strong> undersøgelser,<br />
men i relation til sådanne rapporter udarbejdes der nu om dage næsten altid resumeer<br />
– en slags pixi-udgaver, hvor man kort <strong>og</strong> letfatteligt kan sætte sig ind i<br />
problemstillingen. Men det bliver netop kun ved overfladen – nuancerne,<br />
kompleksiteten, dybden går tabt.<br />
Pixificeringer breder sig til en række områder: politikerne har tendens til at basere<br />
deres eksistens på enkeltsager – sager, som er letforståelige, <strong>og</strong> som man umiddelbart<br />
<strong>og</strong> følelsesmæssigt kan identificere sig med. Men hvor er egentlig visionerne <strong>og</strong> de<br />
principielle debatter? Indslagene i nyhedsformidlingen bliver stadig hurtigere. I<br />
stadig færre <strong>og</strong> stadig kortere sætninger skal man fange befolkningens<br />
opmærksomhed. Man har indført smileys i fødevarebranchen. Der er muligt, at man<br />
her kan reducere fødevarehygiejnen til et stort smil, et lille smil, et mellemfornøjet<br />
eller et surt ansigt – jeg ved det ikke - men når man <strong>og</strong>så begynder at ville deklarere<br />
f.eks. det psykiske arbejdsmiljø på en arbejdsplads med smileys, så må der være tale<br />
<strong>Århus</strong> Statsgymnasium/KL 2
om en forsimpling af n<strong>og</strong>et komplekst. Offentliggørelsen af karakterer i folkeskolen<br />
<strong>og</strong> gymnasiet er et andet eksempel. Ikke at der er n<strong>og</strong>et galt i at offentliggøre<br />
karaktererne – men der er n<strong>og</strong>et galt i tanken om, at en skoles kvalitet alene beror<br />
herpå. Det er let, men forsimplet.<br />
Og hvis vi som borgere ikke gider læse <strong>og</strong> sætte os ind i tingene – men i stedet hele<br />
tiden kaster os over små overskuelige problemstillinger, hvad er det så for et<br />
verdensbillede vi efterhånden får skruet sammen? Den engelske professor i<br />
statskundskab, David Held, kan således i forbindelse med det forrige EUparlamentsvalg<br />
undre sig over det paradoks, at kun 11 millioner englændere afgav<br />
deres stemme, mens hele 23 millioner englændere ringede til elles sms’ede for at<br />
stemme til TV-showet Big Brother.<br />
Måske har vi et vanskeligt demokratisk paradoks her: jo mere indflydelse man får<br />
som borger, jo mere uoverskueligt bliver det – <strong>og</strong> så vælger man det lette. Så bruger<br />
man sin demokratiske energi til kåringer af årets dit <strong>og</strong> årets dat, ”Popstars”, ”Stjerner<br />
for en aften”. Hat <strong>og</strong> briller. Please - - sørg for at det ikke bliver sådan! I har<br />
forudsætningerne for det.<br />
Nå, men for at jeg nu ikke skal gå helt i selvsving, lad mig så vende tilbage til jeres<br />
gymnasietid:<br />
Ud over det faglige så har I <strong>og</strong> vi jo <strong>og</strong>så præsteret egne forestillinger som<br />
teaterkoncerterne om Stewie Wonder <strong>og</strong> senere Paul Simon, musicallen Hair, Melodi<br />
Grand Prix, sportsarrangementer, billedkunstudstillinger, drama <strong>og</strong> film-<br />
forevisninger af egne produktioner. Sådan har der været en række lejligheder, hvor<br />
skolen har sydet af ekstraordinær aktivitet, hvor I har haft glæde af hinanden, <strong>og</strong> hvor<br />
vi (altså os skoleinventaret) har haft glæde af jer – <strong>og</strong> må jeg <strong>og</strong>så helt personligt<br />
takke for de gange, hvor en flok musikelever pludselig <strong>og</strong> fuldkommen uventet er<br />
faldet ind på mit kontor <strong>og</strong> budt på medrivende a capella-sang. Sådanne dage<br />
glemmer jeg aldrig.<br />
Og så er der jo et brag af en 3g-revy. En let genkendelig inspektor fik her den<br />
glimrende ide, at skolen i sine sparebestræbelser <strong>og</strong>så skulle begynde at spare på<br />
b<strong>og</strong>staverne <strong>og</strong> på den måde skåne både stemmerne <strong>og</strong> kridtkontoen. I dette tilfælde<br />
sparede man b<strong>og</strong>stavet S: Kolen udfoldede åledes et effektivt pareinitiativ, for at<br />
producere uper tudenter til lavpri.<br />
Det var helt nære fortid, men lad mig nu prøve at kigge endnu længere tilbage i et<br />
forsøg på at beskrive jeres generation.<br />
<strong>Århus</strong> Statsgymnasium/KL 3
I åbnede jeres øjne for første gang midt i 80’erne. Nok skar det overraskende lys lidt,<br />
<strong>og</strong> I kneb øjnene sammen. Men lyset var d<strong>og</strong> mildt <strong>og</strong> venligt. Tiden var økonomisk<br />
set måske ikke den gunstigste – n<strong>og</strong>le talte om fattigfirserne – men der var i vores<br />
lille hjørne af verden tale om stabilitet. Og set fra jeres vugger var der i hvert fald<br />
ikke problemer med forsyningssikkerheden. Hurtigt kom I på benene <strong>og</strong> stavrede af<br />
sted på må <strong>og</strong> få – <strong>og</strong> hurtigt blev jeres pludren til ord <strong>og</strong> sætninger. I blev rigtig gode<br />
til at tale – for det var en praktisk evne at have, når man skulle kaste sig ud i<br />
uendelige forhandlinger med forældrene om temperaturen på frugtmosen, om hvad<br />
der skulle på middagsbordet, hvornår I skulle i seng, hvilke TV-pr<strong>og</strong>rammer I måtte<br />
se, prisen på jeres skoletaske <strong>og</strong> hvilken bil familien skulle anskaffe sig. Jo I var<br />
forbrugere fra starten. Reklameforskningen viser, at 5-7-årige børn har en<br />
imponerende viden om forskellige forbrugsmærker: Inden for 33 produktkategorier<br />
kender de 5-7-årige 150-200 mærker i alt. Det er utrolig mange, især når man tager i<br />
betragtning, at deres ordforråd normalt siges at være på 500-1.000 ord.<br />
Jeres ordforråd voksede hurtigt, <strong>og</strong> I udviklede <strong>og</strong> finpudsede evnen til forhandling<br />
<strong>og</strong> er i dag nået det helt subtile på feltet. Jeg tænker blot på forhandlinger med<br />
lærerne om lektielæsning <strong>og</strong> afleveringsfrister eller om forsømmelsestallene,<br />
fritagelse i forbindelse med elevrådsarbejde, kvantum af øl til solderne.<br />
Det verdenshistoriske symbol for tiden, som jeres barndom faldt i, er Berlinmurens<br />
fald i november 89. I kan måske ikke selv huske festen, glæden <strong>og</strong> euforien. Den<br />
kolde krigs opsplitning i et øst <strong>og</strong> et vest ned gennem Europa var med et slag ophørt.<br />
Ingen havde forestillet sig, at det kunne ske – <strong>og</strong> slet ikke så hurtigt. Selvom I<br />
dengang koncentrerede jer mere om cornflakes <strong>og</strong> cola end om storpolitik, så<br />
voksede I op i en tid, hvor melodien var harmonisk <strong>og</strong> overvejende i dur. Lyset var<br />
blødt <strong>og</strong> venligt. Optimisme, troen på fred <strong>og</strong> på nye uanede muligheder dominerede<br />
livsfølelsen i det mindste på vores afdeling af kloden. Dette milde <strong>og</strong> venlige lys<br />
varede ved i hele jeres folkeskoletid.<br />
Og så kom I her på Statsgymnasiet - næppe havde I fået pakket tasken ud <strong>og</strong> fundet<br />
jer tilrette på skolen, før lyset med et blev ulideligt skarpt <strong>og</strong> skærende. Melodien<br />
fyldtes med dissonanser. I så ned i en ”kælder af blod <strong>og</strong> panik” (Malinowski) – Nej,<br />
det var selvfølgelig ikke Statsgymnasiet eller dets lærere. Så slemme er vi trods alt<br />
ikke. Jeg tænker på det næste verdenshistoriske symbol – de to tårne på Manhatton,<br />
der på få øjeblikke styrtede sammen den 11 september 2001 <strong>og</strong> trak flere tusinde<br />
mennesker med sig.<br />
Dette billede sidder stadig brændt fast på nethinden - symbolet til en tid, hvor idyllen<br />
blev brudt. Det lunende tæppe blev flået i stykker. Det trak pludselig ind i vores<br />
velfærdssamfund.<br />
<strong>Århus</strong> Statsgymnasium/KL 4
I <strong>og</strong> vi måtte spærre øjnene op – var verden gået af lave? Krakkede virksomheder.<br />
Global opvarmning. Sarsepedemi. Krig i Afghanistan. Miltbrand-breve –<br />
karakteristisk nok bliver det her i Danmark heldigvis kun til spøgefulde breve med<br />
flormelis <strong>og</strong> mel. En uendelig række af rædselsvækkende terroraktioner. Forråelsen<br />
vil ingen ende tage.<br />
Hvorfor nu konfrontere jer med alt dette på denne dejlige dag?<br />
Jo, det er for at prøve at forstå et fænomen, som jeg finder særlig karakteristisk for<br />
jeres generation. I det omfang den store verden krakelerer i usikkerhed, søger i<br />
sikkerhed i det nære fællesskab. Det sociale netværk er blevet vigtigt for jer. At I hele<br />
tiden er omgivet af <strong>og</strong> i kontakt med et sæt af venner som giver tryghed. Samtidig er I<br />
<strong>og</strong>så rastløse. Er jeg opdateret? Er jeg online? Går jeg glip af n<strong>og</strong>et?<br />
Bare et eksempel:<br />
Når I sidder derhjemme <strong>og</strong> skriver opgave, så vil en stor del af jer samtidig have<br />
mailboksen åben, så I sideløbende kan se <strong>og</strong> svare på jeres kammeraters mails, der<br />
løbende popper op. Og lige ved siden af ligger mobilen <strong>og</strong> bipper med sms’ere, som<br />
man skal svare på med det samme. Der er prestige i at kunne svare hurtigt – for på<br />
den måde bekræfter man fællesskabet – <strong>og</strong> bevarer sit medlemskab. For at det ikke<br />
skal være løgn, så har I det vel <strong>og</strong>så bedst, hvis I samtidig kan følge med på TV <strong>og</strong><br />
har jeres yndlingsmusik gående på CD-afspilleren.<br />
Jo, I er sande multitaskere <strong>og</strong> netværkere. Det er sikkert en vigtig evne at have i<br />
fremtidens samfund – en evne som er n<strong>og</strong>et underudviklet i forældregenerationen, der<br />
er langsomme som enter.<br />
Den verdenskl<strong>og</strong>e engelsk-polske sociol<strong>og</strong>, Zygmundt Baumann har i de seneste år<br />
beskæftiget sig meget med det moderne fænomen, at eksistentiel usikkerhed fører<br />
”over i en hektisk søgen efter sikkerhed i et fællesskab.” Der er tale om en slags<br />
uforpligtede fællesskaber, n<strong>og</strong>le man selv vælger til <strong>og</strong> fra. Men de kan stivne. Jo<br />
fastere man tømrer fællesskabet omkring sig, jo mere isoleret <strong>og</strong> ghettoiseret bliver<br />
man. Vildnisset udenfor fællesskabet bliver fremmedartet <strong>og</strong> truende – næsten<br />
dæmoniseret. Vi ser denne udvikling i f.eks. USA, hvor de velbjergede bosætter sig i<br />
indhegnede boligområder med sikkerhedsvagter. Vi ser udviklingen i Europa som<br />
fornyede nationalistiske strømninger. Og vi ser det <strong>og</strong>så i Danmark, hvor<br />
befolkningsgrupper frivilligt eller ufrivilligt samles i områder <strong>og</strong> gradvis opbygger en<br />
stigende mistillid <strong>og</strong> nærmest fjendskhed over for hinanden – i en slags gensidig<br />
fundamentalisme.<br />
Jeres fællesskaber er heldigvis af en mere flygtig karakter. I kommer ikke sammen<br />
for at være enige om at lukke andre ude. I er generelt åbne. Derfor kan I <strong>og</strong>så hele<br />
<strong>Århus</strong> Statsgymnasium/KL 5
tiden skifte mellem forskellige fællesskaber. Allerede i 60’erne beskrev forfatteren<br />
Tage Skou Hansen det fænomen, som han kaldte det midlertidige fællesskab, nemlig<br />
det forhold at man ikke længere bare er født ind i et fælleskab af familie, erhverv,<br />
landsby eller bydel. Man hører ikke automatisk til et sted, men bevæger sig mellem<br />
forskellige fællesskaber – <strong>og</strong> det er ikke skadeligt – det er bare betingelserne i vores<br />
moderne tilværelse. Forfatteren Jens Christian Grøndal (ham fra stilesættet) siger et<br />
sted i sin seneste roman, at mennesker hele tiden er travlt beskæftiget med ”at<br />
etablere en skrøbelig orden i verdens omskiftelige kaos.” I investerer meget i<br />
fællesskaberne, men de er flygtige.<br />
Netop det flygtige i jeres livsbetingelser fremmer <strong>og</strong>så en særpræget form for humor i<br />
jeres generation. Der er tale om sådan en slags cool-ironisk distance til alt <strong>og</strong> alle. I<br />
good old days udsprang humoren <strong>og</strong> satiren som oftest af en livsholdning. Var man<br />
socialist, kunne man gøres sig morsom over kapitalismen. Gik man ind for pr<strong>og</strong>ressiv<br />
pædag<strong>og</strong>ik, kunne man satirisere over den sorte, konservative skole som f.eks.<br />
Scherfig i ”Det forsømte forår”.<br />
Men jeres humor er næsten værdinihilistisk. Jeg har en stærk fornemmelse af, at I ser<br />
”Bertelsens uaktuelle nyheder”, ”Langt fra Las Vegas” <strong>og</strong> ”Drengene fra Angora”.<br />
Det er bare så irriterende! Når jeg ser ”Baunes brevkasse” eller ”Team Easy-on”, så<br />
er jeg dybt forvirret, for jeg kan ikke finde ud af, hvad meningen er. Og det værste er,<br />
at jeg morer mig inderligt – jeg ved bare ikke hvorfor – <strong>og</strong> det er svært for vores<br />
generation.<br />
Det er lettere for jer. I behøver ikke en fasttømret livsholdning at relatere tingene til.<br />
Men midt i alt det absurd-komiske, så er der en spinkel undertone af n<strong>og</strong>et tragisk.<br />
Det er som klovnen, der græder bag masken.<br />
Der er n<strong>og</strong>et med jeres årgang her på skolen, som jeg bliver nødt til at nævne. Måske<br />
nok tilfældigt, men alligevel sigende. Midt i 1.g var mange af jer – måske de fleste af<br />
jer - i bi<strong>og</strong>rafen for at se ”Eventyret om Ringen”, midt i 2.g var I igen inde <strong>og</strong> se ”De<br />
to tårne” <strong>og</strong> midt i 3. g kom så ”Kongen vender tilbage”. Hermed falder Peter<br />
Jacksons imponerende filmudgave af Tolkiens fantastiske tril<strong>og</strong>i ”Ringenes herre”<br />
sammen med jeres gang her på gymnasiet. Tolkien er ikke en tilfældig forfatter. Hans<br />
tril<strong>og</strong>i ligger i den engelskspr<strong>og</strong>ede verden på en suveræn førsteplads som det 20.<br />
århundredes mest læste <strong>og</strong> værdsatte værk overhovedet! Med filmatiseringen er<br />
bekendtheden med Tolkiens univers formodentlig fordoblet flere gange.<br />
Hvorfor fascinerer ”Ringenes Herre” det moderne menneske? N<strong>og</strong>le mener, at<br />
grunden er, at denne gigantiske historie tilbyder en flugt fra en kompliceret<br />
virkelighed. Andre føler det som en befrielse fra parcelhusrealismen <strong>og</strong> værdsætter at<br />
læse om figurer, som man ikke lige kan møde i Brugsen. Politikens anmelder, Kim<br />
Skotte, skriver i sin anmeldelse af ”Kongen vender tilbage” om glæden ved at opleve<br />
<strong>Århus</strong> Statsgymnasium/KL 6
”en verden hvor du kan være bedøvende ligeglad med, om orkerne har haft en dårlig<br />
barndom.” Andre igen ser fortællingens kvalitet i den skarpe modstilling af godt <strong>og</strong><br />
onde – en kontrast vi har brug for i en verden, der ellers for det meste er temmelig<br />
grumset.<br />
Tolkien er for de fleste af hans læsere <strong>og</strong> seere fortolkningsfrit område. Her skal<br />
dansklæreren pakke sine modeller sammen <strong>og</strong> lade eventyret i fred. Tolkien selv har<br />
frabedt sig simple fortolkninger af Mordor <strong>og</strong> orkerne som nazismen, der truer den<br />
frie demokratiske verden. Det er rigtigt. Eventyret bliver for simpelt, hvis man lægger<br />
enkle politiske, psykol<strong>og</strong>iske, sociol<strong>og</strong>iske eller religiøse synsvinkler ned over det.<br />
Eventyret fascinerer i første række ved en verden inspireret af oldengelske <strong>og</strong><br />
oldnordiske heltekvad <strong>og</strong> mytol<strong>og</strong>ier – et univers som for de fleste er ukendt <strong>og</strong><br />
derfor i sig selv spændende. Men det er ikke alene n<strong>og</strong>et fremmed <strong>og</strong> eventyrligt. Der<br />
er <strong>og</strong>så en parallel til et moderne univers. Vi er i en verden, hvor ragnarok står for<br />
døren. Den følelse kender <strong>og</strong>så det moderne menneske. Vi har i det 20 århundrede<br />
oplevet 2 verdenskrige, to store ideol<strong>og</strong>iers sammenbrud: nazismen <strong>og</strong><br />
kommunismen. Auschwitz, den kolde krig <strong>og</strong> atombomben. Og i vores helt spæde 21.<br />
århundrede ser vi en tiltagende optrapning af konflikter.<br />
Anne Knudsen – chefredaktør på Weekendavisen - har gode pointer om tril<strong>og</strong>ien i en<br />
radioudsendelse ”Mytol<strong>og</strong>i <strong>og</strong> modernitet”. I modsætning til de gamle sagn <strong>og</strong> myter<br />
er personerne i ”Ringenes Herre” ikke entydige: Helten Frodo svigter i sidste øjeblik,<br />
Skurken Gollum er en spaltet person, der <strong>og</strong>så har en anden side, de onde orker<br />
nedstammer i virkeligheden fra de gode elver. Sejren over Mordor <strong>og</strong> Sauron er<br />
forbundet med store tab – <strong>og</strong>så udover tabene i de gigantiske slag. Elverne må forlade<br />
Midgård, Arven forbliver, men bliver dødelig, enterne er dømt til undergang, Frodo<br />
mister sin livsglæde <strong>og</strong> må rejse bort med elverne osv.<br />
Oplevelsen af en farefyldt omverden <strong>og</strong> af uafvendeligt tab er det, der gør "Ringenes<br />
Herre" til et moderne <strong>og</strong> vedkommende eventyr.<br />
Der er ikke n<strong>og</strong>et håb om, at verden sådan bare kan frelses eller reddes. Her er man<br />
afmægtig! Men man kan ikke bare give op eller gemme sig. Man må kæmpe sin<br />
kamp <strong>og</strong> således får så alligevel <strong>magt</strong> over situationen.<br />
Ringenes Herre ender med, at et broderskab opløses. Vores treårige fællesskab er jo<br />
<strong>og</strong>så flygtigt. Det kan virke utrygt, at om lidt er jeres fællesskab med lærerne løsnet.<br />
(For n<strong>og</strong>le af jeg vil dette ophør d<strong>og</strong> tværtimod virke stærkt betryggende!) Det kan<br />
virke utrygt at tænke på, at jeres klassefælleskab måske om n<strong>og</strong>le år er forduftet.<br />
<strong>Århus</strong> Statsgymnasium/KL 7
I glæden er der <strong>og</strong>så stemningen af tab. Vi deler jeres glæde over at være blevet<br />
studenter. Men vi har været engagerede i jeres skæbne gennem de sidste tre år. Det<br />
stikker ved tanken om, at I nu forlader os. Det gør <strong>og</strong>så lidt ondt i jer at forlade os <strong>og</strong><br />
hinanden. Men der er eventyr, som venter forude, <strong>og</strong> som I skal være med til at<br />
skabe. Så rejs nu ud <strong>og</strong> skab jer!<br />
Hermed dimitterer jeg studenterårgang 2004 fra <strong>Århus</strong> Statsgymnasium.<br />
<strong>Århus</strong> Statsgymnasium/KL 8