Vilhelm Bergsøe. - Skolen for livet — det timelige.
Vilhelm Bergsøe. - Skolen for livet — det timelige.
Vilhelm Bergsøe. - Skolen for livet — det timelige.
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Nissen. file:///D:/NissenBergsoe.htm<br />
aldrig <strong>for</strong>sømme dig med Noget, hverken de Helligdage<br />
eller de Søgne <strong>—</strong> <strong>det</strong> lover jeg dig.“<br />
„Top!“ sagde Nissen, „<strong>det</strong> er et Ord! Jeg har længe<br />
været kjed af Mikkel Madsen og vor Moer, <strong>for</strong> de har<br />
været saa fedtede mod mig. Men Kis gaaer med Nis.“<br />
„Javel!“ sagde Sidse, og tog Korstræet fra Tønden.<br />
Nis hoppede i et Spring op paa Kanten, strøg sig med<br />
begge Hænder ned ad Benene, rystede sig som en Hund,<br />
og saa var han lige saa ren som før.<br />
„Lad os nu komme afsted,“ sagde han, „<strong>for</strong> ellers<br />
kommer vi <strong>for</strong> silde.“<br />
Nei, hvor Maanen lyste, da de kom uden<strong>for</strong>! Sidse<br />
syntes, at hun aldrig havde seet saa vidt ud nogen<br />
Vinternat, og saa var hun saa let og fri, at hun havde<br />
kunnet juble i vilden Sky, hvis hun ikke havde havt<br />
Graanissen løbende ved Siden af sig, <strong>for</strong> hun troede ham<br />
dog ikke rigtig endnu.<br />
De gik ud over Markerne, op over Banken, og da de<br />
kom til Aaen, saa løb den saa klar og let, at Sidse nok<br />
kunde mærke, at Nis havde koglet, og lagt Bro <strong>for</strong><br />
hende, da hun gik her sidst. Saa kom de til Broen, hvor<br />
Veien løb op til Laus Pæns Gaard, og her standsede Nis.<br />
„Nu kan Du blive her,“ sagde han, „<strong>for</strong> jeg har Bud<br />
til Aamanden først.“ Og dermed løb han over Broen<br />
ligesom en Skygge.<br />
Sidse vilde følge; efter, men da saae hun, at Broen<br />
begyndte at gynge, alt som Nissen hoppede; over den.<br />
Rækværket blev Skum, Brodækket Bølger, og inden hun<br />
vidste hvordan, saa var der ingen Bro. Van<strong>det</strong> gik helt<br />
op over Engen, hvor hun stod.<br />
„Gud maa vide, hvad Kogleri han nu hitter paa?“<br />
tænkte Sidse og stirrede op imod Laus Pæns Gaard, <strong>for</strong><br />
hun kunde høre dem synge og jubilere oppe i Haven.<br />
Da saae hun paa den anden Side en hvid Røg trække<br />
op af Van<strong>det</strong>, netop paa <strong>det</strong> Sted, hvor Broen havde<br />
staaet. Den trak sig i Maaneskinnet saa underligt ind<br />
under Brinken op imod Land, og saa blev den til saadan<br />
en hvid Hest, der gik og gruslede langs Aabredden. Den<br />
havde kun tre Ben, og hvordan Sidse saa bar sig ad,<br />
kunde hun ikke; se Hove<strong>det</strong>; men Hale havde den, rigtig<br />
en lang hvid en, hvormed den viftede Fluerne fra sig.<br />
For hvert Skridt, den tog, hev den over i den ene Side,<br />
og saa vrinskede den af og til saa underligt, ligesom<br />
Vand, der fuser mellem Sten.<br />
Sidse blev ganske underlig tilmode; men saa hørte<br />
hun Gildesfolkene fra Laus Pæns komme oppe over<br />
Banken. Der var nok bleven drukket tæt, <strong>for</strong> de kom<br />
med en Vraalen, en Syngen og en Grinen, saa man<br />
kunde høre <strong>det</strong> vidt ud over Engen. Forrest gik Morten<br />
Skjørben med Violinen, og saa kom Svinedrengen; men<br />
55 of 83 19-03-2009 20:46