Vilhelm Bergsøe. - Skolen for livet — det timelige.
Vilhelm Bergsøe. - Skolen for livet — det timelige.
Vilhelm Bergsøe. - Skolen for livet — det timelige.
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Nissen. file:///D:/NissenBergsoe.htm<br />
kom saa meget som en Kurre paa Traaden <strong>for</strong> <strong>det</strong>.<br />
Nu havde de syet hele Vinteren sammen, og da<br />
Foraaret kom, blev de enige om at søge deres Foder et<br />
an<strong>det</strong> Sted, <strong>for</strong> de havde næsten sid<strong>det</strong> Hul i Bor<strong>det</strong> hos<br />
den Mester de arbeidede hos, saadan som de havde<br />
hængt i. De tog altsaa Ranselen paa Nakken og<br />
Pressejernet i Haanden, og saa vandrede de af sted over<br />
Mark og giennem Skov, saa hurtigt deres tynde Ben<br />
kunde bære dem. Det gik ogsaa meget godt om Dagen;<br />
men henad Aften, just som de kom ind i en tyk Skov,<br />
begyndte <strong>det</strong> at regne, og lidt efter blev Mørket saa tæt,<br />
at de hverken kunde se Vei eller Sti. Traad hang hvert<br />
Øieblik fast mellem Buskene, og Naal stak baade i<br />
Grøfter og Moser; men endelig naaede de Skovens<br />
Udkant, og der saae de høit oppe paa Bakken en Mølle<br />
med et hvidkalket Hus, hvorfra der blinkede et Lys.<br />
„Ja, vi maa fægte os frem,“ sagde Naal. „Lad os gaa<br />
op til Møllen og se at faae Noget at spise.“<br />
Og saa gik de op til Møllerens Hus, bankede paa, og<br />
bad om Mad og Natteleie.<br />
„Ja, <strong>det</strong> sidste kan I faae,“ sagde Mølleren, „naar I<br />
vil nøies med at ligge paa Slagbænken i Storstuen. Mad<br />
kan jeg ikke skaffe Jer før i Morgen, <strong>for</strong> vi har spist vor<br />
Nadver, og der blev ikke Noget tilovers.“<br />
Saa førte han dem op i Storstuen og viste dem hver<br />
sin Slagbænk <strong>for</strong> Enden af et vældigt, firkantet Bord, og<br />
midt paa <strong>det</strong> stod der en Skaal med den deiligste<br />
Sødgrød tilligemed et Krus Godtøl, der skummede helt<br />
op til Randen.<br />
„Her er jo Mad nok,“ sagde Naal og vilde til at stikke<br />
paa Varerne.<br />
„Nei, holdt, go'e Ven,“ raabte Mølleren og puffede<br />
Naal fra Fa<strong>det</strong>.<br />
„Det er Nattemad til Nis, og den lader Du staa, ellers<br />
faaer Du en Ulykke af ham.“<br />
„Hvad tor en Kis?“ spurgte Naal; <strong>for</strong> han var fra<br />
Byen og kjendte ikke noget til Troldtøi.<br />
„Møllenissen,“ sagde Mølleren. „Han røgter hver Nat<br />
min Kværn, reber Seilene og passer paa, at der ikke<br />
gaaer Ild i Hatten. Der<strong>for</strong> faaer han sit rigelige Foder,<br />
og <strong>det</strong> lader I pænt staa, siger jeg Jer, ellers rager I<br />
uklar med ham, og saa faaer I Spektakler <strong>—</strong> nu har jeg<br />
varet Jer i Forveien.<br />
Med disse Ord gik Mølleren og laasede Døren af<br />
udvendig. Naal og Traad vare baade trætte og sultne,<br />
men da de ikke vilde gjøre deres Vært vred, lagde de<br />
Ranslerne paa hver sin Slagbænk, og søgte at gjøre sig<br />
<strong>det</strong> saa mageligt som muligt paa deres haarde Leie.<br />
Det vilde imidlertid ikke gaa. Hvordan de vendte og<br />
dreiede sig, kunde Ingen af dem falde til Hvile paa den<br />
32 of 83 19-03-2009 20:46