Vilhelm Bergsøe. - Skolen for livet — det timelige.
Vilhelm Bergsøe. - Skolen for livet — det timelige.
Vilhelm Bergsøe. - Skolen for livet — det timelige.
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
Nissen. file:///D:/NissenBergsoe.htm<br />
stigende op imod dem fra den anden Side, og inden<br />
Søren kunde faae mælet et Ord, saa rendte de to Hæs<br />
imod hinanden, saa at Nisserne gik paa Næserne.<br />
„Det er Tham !“ raaber Thim.<br />
„Ja, <strong>det</strong> er ham!“ svarer Tham. Og lige med Et røg<br />
begge Nisserne sammen, saa Halmen stod dem om<br />
Ørene. Nu blev der et myrderligt Slagsmaal. Huerne rev<br />
de af hinanden og trampede paa dem; de slog hinanden i<br />
Næse og Mund, og hvergang de paa ny fløi sammen, saa<br />
rev og kradsede, og skreg og spyttede og hvæsede de, ret<br />
som om <strong>det</strong> var hundrede Katte, der reves paa een Gang.<br />
Tilsidst sparkede Tham Thim saaledes i Maven, at<br />
han skreg i vilden Sky og maatte sætte sig paa en Sten<br />
og brække sig. Mens han bestilte <strong>det</strong>, krøb Tham igjen<br />
ind under sit Hæs og vilde afsted med <strong>det</strong> ned ad<br />
Banken. Men da fløi Thim op og raabte: „Søren! Hjælp<br />
mig! Hvad skal jeg slaa ham med?“<br />
„Der staaer en Hjulplov hisset henne,“ sagde Søren,<br />
og i samme Nu havde Thim fat paa Ploven, svang den<br />
over Hove<strong>det</strong>, og langede Tham En med den paa Enden,<br />
saa at baade Tham og Hæsset trimlede ned ad Banken.<br />
„Det var et ordentligt Skrub!“ sagde Søren og saae<br />
ned efter Tham, der hinkede hen over Marken.<br />
Men dér stod to Harver, og næppe saae Tham dem,<br />
før han tog en i hver Haand, og saa foer han op ad<br />
Banken som en Stormvind og smak Thim En med begge<br />
Harveme paa eengang, saa at Tænderne gik tværs<br />
igjennem ham, og han blev siddende mellem dem som en<br />
Flue mellem to Karter.<br />
„Pil mig ud! Pil mig ud!“ skreg Thim, og saa maatte<br />
da Søren i en Fart faae Harverne fra hinanden, hvor<br />
meget Thim saa skreg. Men Herre Jemini, hvor saae han<br />
ud! Han havde saa mange Huller, at man kunde se ret<br />
igjennem ham ligesom et Sold, og saa havde han endda<br />
faaet tre Ribben knækkede. Men Tham hinkede af med<br />
Hæsset, og <strong>det</strong> var egentlig <strong>det</strong>, der kreperede Thim<br />
mest, <strong>for</strong> krepere kunde han jo ikke.<br />
„Bær mig hjem og læg mig i Seng!“ sagde han til<br />
Søren. „Smør mig med Myggefedt og lad mig faa en<br />
Edderkop til Frokost, saa skal jeg nok sige den<br />
Thamstrup Nisse Tak <strong>for</strong> sidst.“<br />
Saa maatte Søren da bære Thim hjem, hvor han<br />
pleiede ham paa <strong>det</strong> Bedste; men den næste Morgen<br />
kunde Ingen paa Gaarden <strong>for</strong>staa, hvorledes <strong>det</strong> gik til,<br />
at der stod et Havrehæs paa Toppen af<br />
Langebjergsbanken, og at et Hvedehæs bag den søndre<br />
Ende af Laden var <strong>for</strong>svun<strong>det</strong>.<br />
Fra den Aften mærkede Søren ret vel, at Kornet i<br />
Laden svandt saa meget, at Tærskerne godt kunde faae<br />
Has paa <strong>det</strong>; men han nænnede ikke at sige Noget derom<br />
26 of 83 19-03-2009 20:46