Vilhelm Bergsøe. - Skolen for livet — det timelige.
Vilhelm Bergsøe. - Skolen for livet — det timelige.
Vilhelm Bergsøe. - Skolen for livet — det timelige.
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Nissen. file:///D:/NissenBergsoe.htm<br />
Naadigherren mig hundrede Daler, <strong>for</strong>di jeg har solgt<br />
den. Se, <strong>det</strong> bliver lige tre hundrede og ti Daler, saa tabt<br />
paa hende har jeg da egentlig ikke.“<br />
Nu maatte Søren <strong>for</strong>tælle, hvorledes han havde solgt<br />
Koen, og da Herremanden hørte <strong>det</strong>, lo han og sagde:<br />
„Du er ellers ikke saa dum, som Du seer ud til, og der<strong>for</strong><br />
vil jeg sige Dig Noget. Jeg har længe mærket, at min<br />
Ladefoged var et Fæ; men idag har jeg af Regnskaberne<br />
seet, at han desuden er en Snyder. Vil Du love at tjene<br />
mig ærligt, og se paa Gaardens Bedste, saa kan Du blive<br />
Ladefoged i hans Sted, <strong>for</strong> Du synes at have Lykken med<br />
Dig.“<br />
Saa blev Søren da Ladefoged, og <strong>det</strong> var mærkeligt at<br />
se, hvorledes Alt paa Gaarden trivedes fra den Dag.<br />
Hestene stod fede og velstriglede paa Stalden, Køerne<br />
gav Mælk, og Hønsene lagde Æg som aldrig før. I Laden<br />
var der altid Korn lige op til Hanebjælkerne, og skjøndt<br />
de havde femogtyve Tærskere i tredive Dage, saa kunde<br />
Herremanden ikke se, at <strong>det</strong> mindskede paa Fyl<strong>det</strong> i<br />
Laden, og sagde til Søren, at han var bange <strong>for</strong>, at de<br />
slet ikke fik udtærsket <strong>det</strong> Aar.<br />
En Aften kom Thim ind i Laden gjennem Kishullet<br />
(Det lille firkantede Hul, som <strong>for</strong>neden lades aabent <strong>for</strong><br />
Kattene.) slæbende paa et Hvedeneg, der ikke var større<br />
end et Sigtebrød; men han pustede ligegodt gevaldigt,<br />
som slæbte han en uhyre Byrde.<br />
„Det er ogsaa Noget at blæse <strong>for</strong>,“ sagde Søren. „Kan<br />
Du ikke bære Mere, saa maa Du hellere lade være. Vi<br />
har jo desuden nok.“<br />
„Nok er aldrig <strong>for</strong> Meget,“ sagde Thim. „Du er en<br />
daarlig Avlskarl, som skjælder din Herres Hjælper, og<br />
meget klarsynet er Du ikke. Kom med, skal Du se!“<br />
Dermed stak Nis ud ad Kishullet igjen, og Søren<br />
fulgte efter. Thim stolprede over Stenbroen; men da de<br />
kom ud paa Hedebanken, maatte han gjøre sig større <strong>for</strong><br />
ikke at blive borte mellem Lyngtotterne. Søren kunde i<br />
Maaneskinnet lige skimte hans røde Lue, der smuttede<br />
om mellem Lyngtuerne ligesom en Lygtemand.<br />
„Hvor skal vi hen?“ spurgte Søren.<br />
„Til Thamstrupgaard,“ sagde Nissen. „Følg nu med,<br />
<strong>for</strong> nu skridter jeg ud.“<br />
„Saa pas paa, Du ikke <strong>for</strong>skræver Dig,“ sagde Søren.<br />
Men <strong>det</strong> skulde han ikke have sagt; thi nu tog Thim en<br />
saadan Fart, at han saae ud som et rødt Hjul, der løb<br />
hen ad Veien. Søren maatte hale ud alt <strong>det</strong>, han kunde,<br />
<strong>for</strong> ikke at tabe ham af Sigte, og endelig naaede han<br />
ganske <strong>for</strong>pustet Thamstrup, der laa en god halv Mil<br />
borte.<br />
Her slog Hundene voldsomt an, da de hørte Søren<br />
komme løbende, saa at Thim i sin Forskrækkelse<br />
23 of 83 19-03-2009 20:46