Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
h u s fo r bi<br />
nr. 3 marts 2010 14. årgang | pris 20 kr. | 8 kr. går til sælgeren | køb af sælgere med synligt id-kort<br />
bådflygtninge strandet i kulden<br />
300 afrikanere<br />
lever på gaden<br />
i Danmark<br />
personer med adhd svigtes<br />
<strong>Sårbare</strong> <strong>unge</strong><br />
havner på herberg<br />
mandlige prostitutionskunder<br />
Sex med handlede<br />
kvinder er okay<br />
carsten jensen<br />
skriver i hus forbi:<br />
Adgang forbudt<br />
for demokratiet
h u s fo r bi<br />
REDAKTION<br />
ANSVARSHAVENDE REDAKTØR<br />
Jens Høvsgaard<br />
jens@husforbi.dk<br />
REDAKTIONSSEKRETÆR<br />
Simon Ankjærgaard<br />
simon@husforbi.dk<br />
SKRIBENTER og FOTOGRAFER på dette nummer:<br />
Trine Kit Jensen<br />
Birgitte Ellemann Höegh<br />
Lisbeth Rindholt<br />
Carsten Jensen<br />
Louise Thrane Jensen (ill.)<br />
Holger Henriksen (foto)<br />
Flemming Schiller (foto)<br />
Martin Bubandt (foto)<br />
Søren Zeuth (foto)<br />
FORSIDEFOTO<br />
AP/Arturo Rodriguez<br />
LAYOUT<br />
salomet grafik<br />
KONTAKT REDAKTIONEN<br />
tlf.2990 2424<br />
redaktion@husforbi.dk<br />
ADMINISTRATION<br />
SEKRETARIATSLEDER<br />
Stig Tarnow<br />
stig@husforbi.dk<br />
SALGSMEDARBEJDERE<br />
Jimmy Rohde, tlf. 5133 8128<br />
jimmy@husforbi.dk<br />
Rikke Kratholm, tlf. 2932 9084<br />
rikke@husforbi.dk<br />
UDGIVER<br />
Foreningen <strong>Hus</strong> <strong>Forbi</strong><br />
Bragesgade 10 B, stuen, 2200 København N<br />
Tlf. 2990 2424, www.husforbi.dk<br />
DEBATINDLÆG<br />
debat@husforbi.dk<br />
Næste nummer udkommer den 1. april 2010.<br />
DISTRIBUTION<br />
Boformer for hjemløse, varmestuer, medborgerhuse m.m.<br />
kan f<strong>unge</strong>re som distributør for <strong>Hus</strong> <strong>Forbi</strong> – dvs. være<br />
udleveringssted af avisen til sælgerne.<br />
Kontakt os på: tlf. 3132 8456/5133 8128<br />
(se listen af distributører på www.husforbi.dk).<br />
ABONNEMENT<br />
Standardabonnement: 340 kr. (12 numre om året – inkl. moms,<br />
porto og gebyr).<br />
Støtteabonnement: 540 kr.<br />
Henvendelser om abonnement på tlf. 7026 7006<br />
eller karina@notat.dk<br />
BIDRAG<br />
Hvis du vil give et bidrag til <strong>Hus</strong> <strong>Forbi</strong>, kan du sætte beløbet ind<br />
på kontonummer (9541)60028842.<br />
Mærk indbetalingen ’bidrag’.<br />
TRYK: Medieselskabet Nordvestsjælland<br />
OPLAG: 85.000<br />
LÆSERTAL: 376.000 (2. og 3. kvartal 2009)<br />
jf. Index Danmark/Gallup<br />
ANTAL SÆLGERE: ca. 500<br />
ISSN: 1397-3282<br />
OM HUS FORBI: <strong>Hus</strong> <strong>Forbi</strong> udkom første gang i 1996, avisen<br />
kommer nu en gang om måneden. <strong>Hus</strong> <strong>Forbi</strong> sælges af hjemløse<br />
og tidligere hjemløse eller andre socialt udsatte<br />
mennesker – det, man under ét kan kalde ’skæve eksistenser’.<br />
Avisen sætter fokus på udsatte mennesker og fattigdomsproblemer.<br />
Formålet er at nedbryde fordomme om marginaliserede<br />
grupper både via indholdet af <strong>Hus</strong> <strong>Forbi</strong> og i mødet med<br />
sælgeren.<br />
<strong>Hus</strong> <strong>Forbi</strong>s sælgere er alle udstyret med et id-kort udstedt af<br />
<strong>Hus</strong> <strong>Forbi</strong>s sekretariat. Salget af <strong>Hus</strong> <strong>Forbi</strong> f<strong>unge</strong>rer for sælgerne<br />
som et alternativ til tiggeri og evt. kriminalitet.<br />
Indholdet i <strong>Hus</strong> <strong>Forbi</strong> produceres primært af professionelle<br />
freelancere, fotografer og illustratorer.<br />
<strong>Hus</strong> <strong>Forbi</strong> er medlem af det internationale netværk af gadeaviser,<br />
INSP.<br />
Vi støtter <strong>Hus</strong> <strong>Forbi</strong><br />
Vil du også støtte <strong>Hus</strong> <strong>Forbi</strong>?<br />
2 | HUS FORBI | nr. 3 marts 2010 | 14. årgang<br />
| leder |<br />
Det er fandeme uhyggeligt, du!<br />
Forleden dag faldt jeg i snak med et ungt rumænsk ægtepar. Jeg har rejst en del i Rumænien<br />
og ved, hvad der er sket, siden landet blev medlem af EU i 2007. Det frie markeds kræfter hersker,<br />
og det sociale sikkerhedsnet er en lige så stor utopi som en woodoo-præst i den danske folkekirke.<br />
Derfor burde det heller ikke have overrasket mig, at det <strong>unge</strong> par og deres babys hjem var<br />
et lille, men dyrt lejet værelse. Det burde ikke være kommet bag på mig, at manden forsørgede sin<br />
familie med indtægter fra de småjobs han på daglejerbasis blev tilbudt. Lidt sort rengøring hér, lidt<br />
ufaglært håndværksarbejde dér, og når der ikke var andet at få, så frem med harmonikaen og ud<br />
på gader og stræder. Det burde heller ikke have undret mig, at den <strong>unge</strong> mor dagligt gennemsøgte<br />
affaldsspande og parker for at finde tomme flasker. Sådan er dagligdagen for en meget stor del af<br />
den rumænske befolkning. Det, der overraskede mig, var, hvor stiltiende og hurtigt vi har accepteret,<br />
at folk lever under lignende forhold her i landet. For det var ikke på en af mine rejser til Rumænien,<br />
jeg mødte den lille familie. Det var i Danmark. På Nørrebro i København.<br />
I dette nummer af <strong>Hus</strong> <strong>Forbi</strong> skal du møde de to <strong>unge</strong> afrikanere Fred og Hassan. Som det<br />
rumænske par søger også de lykken i Danmark. Deres udgangspunkt er dog endnu ringere end<br />
rumænernes. De er flygtet fra død, nød og forfølgelse i deres<br />
hjemlande, og har begge været ude på en rejse, der er gået fra<br />
Vestafrika via Libyen og en farefuld sejltur over Middelhavet til<br />
- Da vi havde<br />
travlt med<br />
at realisere os<br />
selv og vores<br />
friværdi, bad<br />
vi dem komme.<br />
Italien, hvor de fik arbejde. Men da finanskrisen begyndte at<br />
stramme til, var det dem, der var de første til at miste job og<br />
bolig, og oven i det måtte de også se sig udset til mål for racistiske<br />
angreb. Afrika kunne de under ingen omstændigheder<br />
vende tilbage til, derfor fortsatte deres rejse mod et anstændigt<br />
liv nordpå. I dag lever de begge som hjemløse på gaden i<br />
København.<br />
Som så mange andre fattige fra Østeuropa, Afrika og Asien er<br />
Fred, Hassan og det <strong>unge</strong> par og deres baby rejst til Vesteuropa<br />
for at få del i den rigdom og de muligheder, der findes her. Det<br />
er et helt naturligt menneskeligt instinkt, der driver dem. Siden<br />
tidernes morgen har vi søgt mod steder, hvor der fandtes føde,<br />
tryghed og muligheder, og indtil for ganske kort tid siden anså vi ikke vort nye århundredes folkevandring<br />
som et stort problem. Tværtimod. Inden krisen begyndte at kradse, tog det gamle EU begejstret<br />
imod de tilrejsende. Da vi havde travlt med at realisere os selv og vores friværdi, bad vi dem om<br />
at komme for at give en hånd med til de ting, vi ikke selv ville røre, men nu er der ikke længere brug<br />
for dem i den samme udstrækning, så nu begynder de at dukke op på herberger og i varmestuer. De<br />
kan da bare rejse hjem igen, mener nogle, og det ville de sikkert også gerne, hvis de havde noget at<br />
vende tilbage til, men også i deres lande mærkes følgerne af vores finanskrise. Når bruttonationalproduktet<br />
falder, beskæres ulandsbistanden, projekter i tredjeverdens lande sættes i bero, og endnu<br />
flere handelshindringer iværksættes for at holde på beskæftigelsen i vores egen del af verden. Det<br />
er skruen uden ende, og det er os, der står med skruetrækkeren i hånden. Vælger vi at stramme<br />
yderligere, så risikerer vi, at vi drejer den over gevind, og hvad det kan medføre af nye problemer og<br />
etniske konflikter, tør jeg slet ikke tænke på. Hvis vi ikke gør noget for at komme disse ulykkelige<br />
mennesker i møde med hjælp her og nu, så ligger vi, som vi har redt, og konsekvenserne af det vil<br />
ikke kunne beskrives mere præcist end med en lille omskrivning af skuespilleren Peter Schrøders<br />
kendte replik: Det bliver fandeme uhyggeligt, du!<br />
Jens Høvsgaard,<br />
ansvarshavende redaktør<br />
Det koster 5.000 kr. om året at få sit firmalogo her på siden. Send en mail til redaktion@husforbi.dk<br />
v/Annemette Lyngh
| indhold |<br />
5<br />
21<br />
20<br />
22<br />
24<br />
32<br />
Fejlplaceret<br />
Unge med ADHD og<br />
Asperger fylder på<br />
herbergerne.<br />
Kvit smøgerne<br />
Københavns Kommune vil<br />
sende socialt udsatte på<br />
rygestop-kursus.<br />
5 skarpe<br />
Den ene dag krævede han,<br />
at politiet skulle anholde<br />
udenlandske hjemløse på<br />
herbergerne, den næste dag<br />
mente han det modsatte.<br />
Bør Peter Skaarup indgå<br />
i Dansk Folkepartis<br />
kvajekvote?<br />
noter<br />
De hjemløse stiller krav til<br />
socialministeren.<br />
læserne skriver<br />
historie<br />
fra gaden<br />
'Hvis bare jeg kan overleve<br />
de næste 20 år, så er det<br />
fint.' Mød <strong>Hus</strong> <strong>Forbi</strong>-sælgeren<br />
Palle.<br />
19<br />
Sex med en slave<br />
Mænd ser stort på, at den<br />
prostituerede er handlet.<br />
21<br />
De mærkelige mænds hus<br />
Mændenes Hjem fylder 100.<br />
Fotograf Martin Bubandt og<br />
journalist Lisbeth Rindholt var på<br />
besøg.<br />
13<br />
En kuldsejlet drøm<br />
Afrikanske bådflygtninge ender<br />
som hjemløse i Danmark.<br />
8<br />
Opfarende trygheds-<br />
narkoman<br />
Flemming Mogensen drømmer<br />
om en kernefamilie og kan blive<br />
tosset over langsomme damer i<br />
supermarkedskøen.<br />
25<br />
Den røde sangskole<br />
Er man venstreorienteret<br />
flipper, hvis man ikke er enig med<br />
regeringen?<br />
| et billede fra gaden | foto Holger Henriksen<br />
Ugens tilbud. Stille morgenstund før åbningstid.<br />
18<br />
Så er det sagt<br />
Carsten Jensen hudfletter<br />
Forsvarsministeriet og dansk<br />
presse.<br />
HUS FORBI | nr. 3 marts 2010 | 14. årgang | 3
4 | HUS FORBI | nr. 3 marts 2010 | 14. årgang
Unge med psykiske<br />
handicap fylder<br />
på herbergerne<br />
Unge under 25 år med Asperger og ADHD falder igennem systemet<br />
og får ikke den hjælp, de har behov for. I stedet havner mange på herberger<br />
og forsorgshjem. Og her har man ikke ressourcer til at tage sig af dem.<br />
af Trine Kit Jensen<br />
foto Flemming Schiller<br />
De er helt ned til 17 år og de fleste<br />
kommer ind direkte fra gaden.<br />
Kun få af dem har en diagnose,<br />
men for personalet på Frelsens<br />
Hærs Herberg på Amager i København<br />
er det tydeligt, at hjemløshed<br />
ikke er deres eneste problem.<br />
Herberget har 64 pladser,<br />
og forstander Dorrit Bruun Olesen<br />
skønner, at <strong>unge</strong> med Asperger,<br />
ADHD og andre psykisk sårbare<br />
fylder omkring en fjerdedel af<br />
pladserne.<br />
- Det, vi tilbyder her, er først<br />
og fremmest et værelse med en<br />
seng at sove i og noget at spise.<br />
Vi er et midlertidigt bosted, og<br />
selvom medarbejderne har et højt<br />
fagligt niveau, er der ikke normering<br />
og ressourcer til at yde denne<br />
svage gruppe den rette professionelle<br />
behandling. Derfor er det<br />
ikke det rigtige sted for dem, siger<br />
hun.<br />
Samme melding kommer fra<br />
et andet midlertidigt bosted,<br />
forsorgshjemmet St. Dannesbo i<br />
Odense. Her er 10 ud af 60 pladser<br />
lige nu optaget af <strong>unge</strong>. Der er<br />
stor udskiftning, og på et år har<br />
stedet omkring 30 <strong>unge</strong> boende,<br />
hvoraf mange er gengangere.<br />
Også her gælder det, at kun få<br />
har fået stillet en diagnose, men<br />
rigtig mange udviser tegn på<br />
ADHD. Og heller ikke på St. Dannesbo<br />
kan de få den hjælp, de har<br />
brug for.<br />
- Vi kan tage dem ind i varmen,<br />
give dem omsorg og hjælpe<br />
dem ud i samfundet igen. Men<br />
de har brug for behandling og for<br />
at være et sted, hvor der ikke er<br />
misbrug, siger forstander Gitte<br />
Lundgren.<br />
Morten Carlsson er formand<br />
for Landsforeningen Autisme, der<br />
arbejder på at forbedre forholdene<br />
for børn, <strong>unge</strong> og voksne med<br />
autisme-spektrum-forstyrrelser<br />
som f.eks. Asperger. En tredjedel<br />
af alle med autistiske træk har<br />
samtidig ADHD, og Morten Carlsson<br />
er enig med de to forstandere<br />
i, at herberger og forsorgshjem<br />
er et rigtig dårlig sted for dem at<br />
være.<br />
- At anbringe dem her er stort<br />
set det dummeste, man overhovedet<br />
kan finde på. Der er tale om<br />
<strong>unge</strong>, som er meget lidt sociale<br />
væsener. De har brug for ro, regelmæssighed<br />
og faste rammer<br />
og skal ikke være på en larmende<br />
'busholdeplads' uden privatliv,<br />
hvor de ikke kan få den støtte, de<br />
har behov for, siger han.<br />
Morten Carlsson peger samtidig<br />
på, at fristelser i form af alkohol<br />
og stoffer kan føre til yderligere<br />
social deroute for de <strong>unge</strong>, der på<br />
grund af deres psykiske handicap<br />
er desperate for at få lidt ro oppe<br />
i hovedet.<br />
Ingen garanti<br />
Og netop risikoen for misbrugsproblemer<br />
bekymrer også formanden<br />
for ADHD-foreningen,<br />
Anne Worning.<br />
- Det er selvfølgelig ikke godt<br />
for nogen, at de er nødt til at bo<br />
på herberg. Men <strong>unge</strong> med ADHD<br />
er særligt udsatte, fordi de er<br />
identitetssøgende og har tendens<br />
til at gå med, hvis andre har dårlige<br />
vaner, siger hun.<br />
- Det er selv-<br />
følgelig ikke godt<br />
for nogen, at de<br />
er nødt til at bo<br />
på herberg.<br />
Men <strong>unge</strong> med<br />
ADHD er særligt<br />
udsatte, fordi de<br />
er identitets-<br />
søgende og har<br />
tendens til at gå<br />
med, hvis andre<br />
har dårlige vaner.<br />
Anne Worning,<br />
formanden for ADHD-foreningen<br />
Hvorfor de <strong>unge</strong> ikke bliver<br />
samlet op af systemet og havner<br />
på herberger og forsorgshjem, er<br />
der ingen entydige forklaringer<br />
på.<br />
Men dét, at mange ikke har<br />
fået stillet en diagnose, er en del<br />
af problemet.<br />
- I psykiatrien har man været<br />
for lidt opmærksom på, at ADHD<br />
ikke kun rammer børn, men<br />
også er en lidelse hos voksne, og<br />
kommunerne er meget diagnose-<br />
fikserede. Hvis man ikke har en<br />
diagnose, er det svært at få hjælp,<br />
siger Anne Worning.<br />
Og selv med en diagnose er der<br />
ingen garanti for, at de <strong>unge</strong> får et<br />
passende botilbud og en behandling,<br />
der matcher deres behov.<br />
Hvad behovet er, kan variere, alt<br />
efter hvor hårdt ramt de <strong>unge</strong> er.<br />
Men for nogle er løsningen<br />
f.eks. at bo i et opgangsfællesskab<br />
med tilknyttede socialpædagoger,<br />
der er særligt uddannede til<br />
at tackle netop deres handicap.<br />
Voksne, der både kan hjælpe med<br />
det praktiske og f<strong>unge</strong>re som<br />
katalysatorer for, at de kommer<br />
videre i deres liv. Den slags tilbud<br />
findes, både i kommunalt regi og<br />
som private tilbud etableret af<br />
forældregrupper.<br />
- Men der slet er ikke nok af<br />
dem, og specielt de store byer<br />
er ikke i stand til at finde nogen<br />
løsninger for de her <strong>unge</strong>, siger<br />
Morten Carlsson.<br />
Ved hjemløsetællingen i 2007<br />
blev 202 <strong>unge</strong> i alderen 18-24 år<br />
registreret. I regeringens hjemløsestrategi<br />
lyder ét af de fire<br />
langsigtede mål, at <strong>unge</strong> mennesker<br />
ikke bør være henvist til<br />
en plads på et forsorgshjem eller<br />
et herberg, hvor de risikerer at<br />
blive fanget i en længerevarende<br />
marginaliserings- og udstødelsesproces.<br />
Derfor skal der gøres en<br />
indsats, og den målsætning tager<br />
forstanderen på Hørhuset, Dorrit<br />
Bruun Olesen, hatten af for.<br />
- Det er flotte intentioner. Men<br />
her og nu er det bare et stykke<br />
papir, siger hun. |<br />
HUS FORBI | nr. 3 marts 2010 | 14. årgang | 5
Ikke dum.<br />
Bare anderledes<br />
De er ikke et resultat af dårlig opdragelse, og mange af dem er<br />
højt begavede. Men selvom der nu er sat navn på deres psykiske<br />
handicap, så har <strong>unge</strong> med Asperger og ADHD stadig svært<br />
ved at blive forstået og få den rigtige hjælp.<br />
af Trine Kit Jensen<br />
foto Flemming Schiller<br />
De fylder – og de fylder meget.<br />
Ikke bare på herberget Hørhuset,<br />
hvor de socialt skiller sig ud med<br />
en adfærd, der kan provokere de<br />
andre beboere. Eller på forsorgshjemmet<br />
St. Dannesbo, hvor den<br />
samme <strong>unge</strong> kan komme igen<br />
flere gange. De fylder også i statistikkerne<br />
over <strong>unge</strong>, der kommer<br />
på førtidspension. For selvom<br />
personer med Asperger og ADHD<br />
kan være højt begavede, går det<br />
let galt, når de skal i gang med<br />
voksenlivet.<br />
- Mange fortæller, at de bliver<br />
mødt med et krav om, at de bare<br />
skal tage sig sammen. De får at<br />
vide, at de nok bare er en lille<br />
smule skæve, og bliver sendt i<br />
arbejdsprøvning 8-10 gange, hvor<br />
det hver gang går galt. Derfor<br />
er der også nogle, som af egen<br />
lomme betaler tusindvis af kroner<br />
for at få en diagnose, så de kan<br />
komme af med det åg, det er hele<br />
tiden at få at vide, at det er deres<br />
egen skyld, siger Morten Carlsson,<br />
formand for Landsforeningen<br />
Autisme.<br />
Foreningen kæmper for<br />
bedre vilkår for mennesker med<br />
Autisme Spektrum Forstyrrelser<br />
- fællesbetegnelsen for en række<br />
diagnoser, der bl.a. tæller Aspergers<br />
Syndrom, og som fortrinsvis<br />
rammer drenge. Asperger hører<br />
til i den lettere ende af autismespektret,<br />
og mennesker med<br />
dette handicap har bl.a. svært ved<br />
at afkode signaler fra andre og<br />
fornemme, om de for eksempel er<br />
glade, vrede eller kede af det. De<br />
har derfor vanskeligheder med at<br />
kommunikere og begå sig socialt.<br />
- Hvis du siger goddag til<br />
6 | HUS FORBI | nr. 3 marts 2010 | 14. årgang<br />
en med Asperger, kan der oppe<br />
i hans hoved være 30 forskellige<br />
måder at svare tilbage på,<br />
og hvilken én er nu den rigtige?<br />
Muligheden for bare selv at sige<br />
goddag falder ikke lige for, forklarer<br />
Morten Carlsson.<br />
Det bliver ikke lettere af, at<br />
en tredjedel af alle med Autisme<br />
Spektrum Forstyrrelser samtidig<br />
har ADHD, der herhjemme<br />
tidligere blev kaldt DAMP. ADHD<br />
giver koncentrationsbesvær og<br />
problemer med f.eks. at planlægge<br />
og overholde aftaler. Også<br />
hyperaktivitet eller indre uro<br />
og manglende impuls-styring,<br />
der giver sig udtryk i pludselige<br />
anfald af vrede, kan være en del<br />
af billedet.<br />
- Unge med ADHD har store<br />
problemer med at tilrettelægge<br />
deres eget liv, få overblik over<br />
hverdagen og styr på økonomien.<br />
I en bolig kan de derfor have brug<br />
for hjælp til det praktiske og til<br />
at få nogle gode rutiner, f.eks.<br />
i forbindelse med at stå op om<br />
morgenen. På samme måde skal<br />
de have særlig støtte til at komme<br />
i gang med og gennemføre en<br />
uddannelse, fortæller formanden<br />
for ADHD-Foreningen, Anne<br />
Worning, der også peger på, at<br />
mange slås med ensomhed, fordi<br />
de ikke selv formår at skabe sig et<br />
socialt netværk.<br />
Øget tilgang<br />
Diagnosen Asperger har herhjemme<br />
været benyttet siden<br />
1994, mens ADHD afløste betegnelsen<br />
DAMP for omkring 10 år<br />
siden. Når denne gruppe i dag<br />
fylder meget, er det formentlig på<br />
grund af mere viden om og større<br />
opmærksomhed på psykiske handicap,<br />
som tidligere ikke havde<br />
noget navn. Samtidig har flere<br />
svært ved at klare sig i et samfund<br />
med øgede krav om sociale<br />
evner og hurtig omstilling. Men<br />
det er ikke hele forklaringen.<br />
- Der er også reelt en øget<br />
tilgang, som kan skyldes faktorer<br />
i miljø, kost og større udbredelse<br />
af fætter-kusine-ægteskaber.<br />
Endelig er der de alt for tidligt<br />
fødte børn, som i dag overlever.<br />
Alt tyder på, at de har en større<br />
risiko for at få ADHD, siger Morten<br />
Carlsson.<br />
Handicap inden for autismespektret<br />
er genetisk betingede<br />
og har høj arvelighedsfaktor – og<br />
det er ikke noget, man vokser fra.<br />
ADHD kan behandles med medicin.<br />
Det kan Asperger ikke, men<br />
for begge typer handicap gælder,<br />
at en indsats med de rigtige<br />
tilbud om bolig, støtte og hjælp<br />
til uddannelse er afgørende for,<br />
hvordan de <strong>unge</strong> klarer sig videre<br />
i livet.<br />
- Det er en tidlig og sammenhængende<br />
indsats, der kan<br />
forhindre, at de her <strong>unge</strong> bliver<br />
marginaliserede, siger Anne<br />
Worning.<br />
Folketingets satspuljepartier<br />
har i perioden 2009-2012 afsat<br />
26 millioner kroner til et projekt,<br />
der skal forstærke indsatsen over<br />
for både børn, <strong>unge</strong> og voksne<br />
med ADHD. Pengene skal gå til<br />
kortlægning af de nuværende<br />
tilbud, til opsporing af ADHD hos<br />
socialt udsatte ved hjælp af nye<br />
screenings-redskaber og til udviklings-<br />
og forskningsprojekter.<br />
Tre kommuner, Århus, Vejle og<br />
Slagelse, er udvalgt til at deltage i<br />
projektet, der skal munde ud i en<br />
national ADHD-handlingsplan. |
HUS FORBI | nr. 3 marts 2010 | 14. årgang | 7
Tryghedsnarkoman<br />
i det røde felt<br />
8 | HUS FORBI | nr. 3 marts 2010 | 14. årgang<br />
Han er 24 år og en af de <strong>unge</strong>, der er havnet<br />
på forsorgshjem. Efter en turbulent tid med<br />
stofmisbrug og flere domme for vold og<br />
hærværk arbejder Flemming nu på at få styr<br />
på sit liv og stå på egne ben.<br />
Han håber, at en ADHD-test kan være med<br />
til at hjælpe ham videre, så han igen kan få<br />
kontakt til sin lille søn.<br />
af Trine Kit Jensen<br />
foto Flemming Schiller<br />
- Jeg vil gerne være uafhængig<br />
af andre og klare mig selv. Er det<br />
ikke det, vi alle sammen går og<br />
drømmer om?<br />
Det begynder som et svar på,<br />
hvad Flemming ønsker sig allermest.<br />
Men det ender med et<br />
spørgsmål, der får lov at hænge<br />
lidt i luften i værelset på forsorgshjemmet<br />
St. Dannesbo. Her på<br />
landet lidt uden for Odense bor<br />
Flemming Mogensen. Det har han<br />
gjort siden midten af november<br />
sidste år, og det er ikke første<br />
gang, han er her.<br />
På det lille værelse er der<br />
mellem seng og tv-apparat lige<br />
akkurat plads til et sofabord og<br />
to stole, som vi har sat os på. Der<br />
er disket fyrsteligt op med både
kaffe, te, honningkager og marcipanbrød,<br />
men omgivelserne er<br />
spartanske.<br />
En række videofilm er linet<br />
op i vindueskarmen, og et skab<br />
ved endevæggen gemmer på tøj<br />
og nogle få personlige ejendele.<br />
Døren ud til gangen er lukket, så<br />
vi ikke bliver forstyrret af de andre<br />
beboere og kan tale sammen i<br />
fred og ro.<br />
Flemming er 24 år, og hans liv<br />
lige nu er ikke, som han gerne vil<br />
have det.<br />
- Jeg stiler efter en fast bolig,<br />
at få styr på mine ting og få kontakt<br />
til min søn på tre år igen. Det<br />
ku' jeg rigtig godt tænke mig. Jeg<br />
har ikke set min søn i halvandet<br />
år, for jeg har ikke haft noget at<br />
tilbyde ham. Jeg bor på forsorgshjem,<br />
kan ikke forsørge mig selv<br />
og ryger for meget hash. Det er<br />
surt at indrømme, men sådan er<br />
realiteterne, lyder det stille.<br />
Selv kalder Flemming sig<br />
tryghedsnarkoman, men tryghed<br />
har ikke ligefrem præget hans<br />
<strong>unge</strong> år, der mildt sagt har været<br />
turbulente. Så turbulente, at det<br />
kan være svært at følge med, når<br />
han fortæller.<br />
- Men du kan lige så godt få<br />
hele historien, siger han allerede i<br />
telefonen.<br />
Flemming starter med at gå<br />
på søfartsskole, hvor han ligesom<br />
i folkeskolen klarer sig over<br />
middel. Men det viser sig, at han<br />
er farveblind og derfor ikke kan<br />
bruge uddannelsen i praksis. Efter<br />
søfartsskolen sætter han fra Fyn<br />
kursen mod Sjælland. Her flytter<br />
han sammen med en pige og<br />
begynder på landtransportskolen.<br />
De to taler om at stifte familie, og<br />
- Jeg er nødt til at få noget hjælp.<br />
Ellers ender det med, at der til sidst<br />
ikke er nogen, der vil omgås mig.<br />
da Flemming er halvvejs i uddannelsen,<br />
bliver kæresten gravid.<br />
Han dropper ud for at tjene penge<br />
til den lille ny og tager arbejde på<br />
et lager. Men af grunde, han ikke<br />
helt kan gøre rede for, ryger han<br />
ud i et massivt misbrug af amfetamin<br />
og kokain. Oveni bliver han<br />
ramt af en blodprop.<br />
Midt i det hele arver han en<br />
pæn sum penge fra sin far, men<br />
arven bliver lynhurtigt brændt<br />
af. Forholdet til sønnens mor går<br />
i stykker - og derfra er det ren<br />
nedtur.<br />
Det røde felt<br />
Flemming er denne gang havnet<br />
på St. Dannesbo, fordi han under<br />
en spjældtur i det åbne fængsel<br />
Kærshovedgård ikke fik søgt<br />
boligydelse, så huslejen kunne<br />
blive betalt. Han har flere domme<br />
bag sig og endte første gang på<br />
forsorgshjemmet, da han stod på<br />
gaden efter at have siddet inde for<br />
vold og trusler.<br />
- Jeg ryger op i det røde felt og<br />
går amok. Lad nu være – tæl til<br />
ti, tæl til ti, tæl til ti – siger jeg til<br />
mig selv. Men jeg kan ikke styre<br />
det, og hvis jeg ikke ryger hash,<br />
går det helt galt. Hashen er min<br />
bamse, min sut, siger han.<br />
Flemming har heller aldrig<br />
rigtig fået styr på økonomien, og<br />
de regninger, der skulle betales,<br />
er ofte blevet gemt af vejen, i håb<br />
om at de så ville forsvinde.<br />
- Men det gør de jo ikke. Det<br />
ved jeg godt. Jeg kan bare ikke<br />
overskue det der med at bruge<br />
en hel weekend på at sætte dem i<br />
mapper, så det har jeg altid ladet<br />
pigerne klare, siger han.<br />
Flemming virker umiddelbart <br />
HUS FORBI | nr. 3 marts 2010 | 14. årgang | 9
10 | HUS FORBI | nr. 3 marts 2010 | 14. årgang
- Jeg bliver hurtigt stresset, og det kan være små ting, der<br />
udløser det. En lille <strong>unge</strong>, der skriger i bussen, eller en gammel<br />
dame foran i køen, der er lidt for længe om at få betalt.<br />
Jeg ved godt, det er langt ude, men jeg kan bare ikke klare<br />
det. Jeg siger ubehøvlede ting, som jeg ikke skulle have sagt.<br />
åben og ærlig. Det er ikke selverkendelse,<br />
han mangler, og heller<br />
ikke humor. St. Dannesbo har han<br />
for eksempel døbt St. Bumsebo.<br />
Men når talen falder på det røde<br />
felt, som han igen og igen vender<br />
tilbage til, bliver han alvorlig.<br />
- Jeg bliver hurtigt stresset, og<br />
det kan være små ting, der udløser<br />
det. En lille <strong>unge</strong>, der skriger<br />
i bussen, eller en gammel dame<br />
foran i køen, der er lidt for længe<br />
om at få betalt. Jeg ved godt, det<br />
er langt ude, men jeg kan bare<br />
ikke klare det. Jeg siger ubehøvlede<br />
ting, som jeg ikke skulle<br />
have sagt, fortæller han.<br />
Når Flemming kan mærke, at<br />
han er ved at gå amok, forsøger<br />
han at lade det gå ud over døde<br />
ting, og på den konto har han<br />
smadret både vinduer og døre.<br />
Når han falder ned igen efter et af<br />
sine anfald, bliver han frygtelig<br />
flov, og nu skal der gøres noget for<br />
at stoppe raseriet. Støttet af sin<br />
kontaktperson på St. Dannesbo<br />
har han besluttet at lade sig teste<br />
for ADHD.<br />
- Jeg er nødt til at få noget<br />
hjælp. Ellers ender det med, at<br />
der til sidst ikke er nogen, der vil<br />
omgås mig. Jeg er godt klar over,<br />
at en diagnose i sig selv ikke løser<br />
problemet. Men testen kan betyde,<br />
at jeg får en forklaring på, hvorfor<br />
jeg bliver så sur, siger han.<br />
Symptomerne på ADHD kan<br />
holdes nede med medicin, og hvis<br />
Flemming får diagnosen håber<br />
han at slippe for selvmedicineringen<br />
med hash. Det kan selv-<br />
følgelig også vise sig, at han ikke<br />
har ADHD, og den situation er der<br />
taget højde for.<br />
- Hvis de siger, at det ikke er<br />
ADHD, skal jeg til psykolog og lære<br />
noget om anger management, så jeg<br />
får nogle redskaber til at håndtere<br />
min vrede med, siger han.<br />
Glad for kontaktperson<br />
Før opholdet på St. Dannesbo er<br />
der ifølge Flemming ingen af de<br />
sagsbehandlere og misbrugskonsulenter,<br />
han har været i kontakt<br />
med i det sociale system, der har<br />
peget på, at han måske lider af<br />
ADHD. Og det undrer ham.<br />
- Jeg har siddet over for dem<br />
ved et skrivebord, har fortalt hele<br />
min livshistorie, tømt mig selv<br />
og er brudt sammen, men jeg har<br />
ikke rigtig oplevet at få noget<br />
igen. Jeg skal ikke have medlidenhed.<br />
Men det er, som om de<br />
ikke har fået det rigtige billede af<br />
mig - at jeg har det der problem<br />
med at ryge op i det røde felt,<br />
siger han.<br />
Flemming er derfor meget glad<br />
for Jan, hans faste kontaktperson<br />
på forsorgshjemmet, der under<br />
interviewet lige stikker hovedet<br />
ind for at få en aftale på plads.<br />
- Når man er Palle alene i<br />
verden, kan det være svært at<br />
komme i den rigtige retning,<br />
selvom man gerne vil. Men Jan<br />
forstår mig. Han kan for eksempel<br />
komme og foreslå, at vi går en tur<br />
her i området ved St. Dannesbo.<br />
Så snakker vi sammen om alt<br />
muligt, og jeg har ikke den der<br />
fornemmelse af hele tiden at blive<br />
afhørt om mine følelser, siger<br />
Flemming.<br />
Jan har blandt andet hjulpet<br />
Flemming med at få et sundhedstjek<br />
hos en læge, og det er samtalerne<br />
med Jan, der har overbevist<br />
ham om, at han skal lade sig<br />
undersøge for ADHD. Hvornår det<br />
sker, ved han endnu ikke, da der<br />
er ventetid på at blive testet hos<br />
en psykiater.<br />
Han står også på venteliste for<br />
at få ordnet sine tænder, der er<br />
stærkt medtagede på grund af<br />
det tidligere misbrug af kokain<br />
og amfetamin. De dårlige tænder<br />
betyder, at der er dage, hvor han<br />
har så ondt, at han ikke kan spise<br />
ordentligt. De dage må han leve af<br />
yoghurt – og det medvirker til, at<br />
han ikke har noget overskud.<br />
Når man som Flemming har<br />
prøvet at stå på gaden og være<br />
nødt til at overnatte i en trappeopgang<br />
eller et vaskerum, er man<br />
i første omgang taknemmelig for<br />
bare at få tag over hovedet.<br />
- Men alle, der er blevet smidt<br />
ud af deres bolig, har en trist<br />
historie med sig, så selvom vi får<br />
mad tre gange om dagen er et<br />
forsorgshjem ikke et særlig rart<br />
sted at være. Derfor skal jeg bare<br />
videre nu, siger han.<br />
Han håber snart at kunne<br />
flytte til en af St. Dannesbo's ni<br />
udslusningsboliger inde i Odense,<br />
hvor han er blevet stillet en plads<br />
i udsigt. I Slusen er der tilknyttet<br />
pædagogisk personale, som vil<br />
følge op på, hvordan det går med<br />
hans planer. Her kan han få lov at<br />
bo i op til et år, mens han arbejder<br />
på at kunne stå på egne ben og<br />
skabe den selvstændige tilværelse,<br />
han drømmer om.<br />
- Jeg vil være glad, hvis jeg<br />
kan få et ufaglært arbejde og min<br />
egen lejlighed. Bare fire vægge,<br />
hvor jeg kan sige: Det her er mit<br />
palads, og her vil jeg have lov til<br />
at råde som i et kongerige.<br />
Flemming håber også, at han<br />
i fremtiden kan finde den tryghed,<br />
han altid har stræbt efter.<br />
Og billedet på tryghed, det er set<br />
med hans øjne 'en lille, hyggelig<br />
kernefamilie'.<br />
- Lidt ligesom når man husker<br />
tilbage på juleaften, da man var<br />
seks år og blev lykkelig for den<br />
der duplo-ting, man fik i gave af<br />
mor og far.<br />
At det billede nok er en anelse<br />
rosenrødt til hverdagsbrug, ved<br />
han udmærket. Men han ønsker<br />
stærkt, at han vil kunne binde sig<br />
og f<strong>unge</strong>re normalt i en familie.<br />
Hvis det var muligt, ville han<br />
også gerne skrue tiden tilbage til,<br />
før det hele gik galt. Men der er<br />
nogle ting i hans fortid, som han<br />
ikke kan løbe fra, og i forhold til<br />
sønnen på tre år tør han i første<br />
omgang kun håbe på at få tilladelse<br />
til overvåget samvær.<br />
Under alle omstændigheder<br />
er Flemming indstillet på at gøre<br />
sit til, at drengen aldrig kommer<br />
til at opleve det samme, som han<br />
selv har været igennem.<br />
- Det er ikke noget liv, siger<br />
han. |<br />
HUS FORBI | nr. 3 marts 2010 | 14. årgang | 11
12 | HUS FORBI | nr. 3 marts 2010 | 14. årgang
foto polfoto<br />
Knuste drømme<br />
bag Fort Europas mure<br />
For hundredtusindvis af afrikanere er en farefuld rejse til Europa<br />
den eneste mulighed for at sikre deres familiers overlevelse.<br />
Men i Europa venter et liv på bunden af samfundet.<br />
af Simon Ankjærgaard<br />
De heldigste af dem får et af de job, som vi<br />
europæere går i en stor bue uden om. De<br />
plukker tomater, appelsiner og oliven. Vasker<br />
fiskerbåde. Eller gemmes væk som opvaskere<br />
bagerst i restauranternes køkkener. De er illegale<br />
afrikanske immigranter, og de er kommet<br />
til Europa med en drøm om at kunne løfte sig<br />
selv og familien hjemme i Afrika ud af fattigdommen,<br />
men prisen, de betaler, er høj. De har<br />
ingen rettigheder, hver dag er en kamp for at<br />
overleve, og som den kriminaliserede underklasse,<br />
de er, kan de glemme alt om adgang til<br />
uddannelse, hospitalsbehandling og politisk<br />
indflydelse. Alligevel sætter tusinder og atter<br />
tusinder hvert eneste år livet på spil for at<br />
komme gennem det fintmaskede grænsehegn,<br />
der adskiller EU fra resten af verden.<br />
Årligt lykkes det for op mod 500.000 illegale<br />
immigranter fra den tredje verden at<br />
slippe ind i Europa. Hvor mange der reelt lever<br />
her, er behæftet med stor usikkerhed, men det<br />
skønnes, at det samlede antal ligger et sted<br />
mellem tre og otte millioner. En væsentlig<br />
del af dem er fra Afrika. Og for afrikanere i<br />
Europa gælder det, at de helt automatisk glider<br />
ind på det laveste niveau i hierarkiet. Langt de<br />
fleste ender som hjemløse og som jaget vildt,<br />
der indretter sig i forladte bygninger eller lever<br />
fra dag til dag på gaden. Det gælder eksempelvis<br />
for de 300 afrikanere, der blev registreret<br />
ved den seneste hjemløsetælling i Danmark.<br />
Og 300 er vel at mærke det officielle tal. Det<br />
reelle er uden tvivl langt højere.<br />
Intet andet alternativ<br />
Men hvorfor i det hele taget udsætte sig for<br />
strabadserne og ydmygelserne? Fordi der ikke<br />
er noget alternativ, siger migrationseksperten<br />
Thomas Gammeltoft-Hansen fra Dansk Institut<br />
for Internationale Studier (DIIS).<br />
- Det er politisk uro, fattigdom, arbejdsløshed<br />
eller som regel en kombination af alle<br />
disse faktorer, der får dem til at søge mod<br />
Europa. Jeg plejer simpelthen at kalde det<br />
manglende livsmuligheder. Det er et spørgsmål<br />
om overlevelse for familien, så der er ikke<br />
- Og det er i virkelig-<br />
heden det mest hykleriske<br />
og dobbeltmoralske,<br />
for italienerne, og resten<br />
af Europa, har brug for<br />
deres arbejdskraft.<br />
Det er blandt andet dem,<br />
der sørger for, at vi i<br />
Danmark kan købe<br />
billige tomater i supermarkedet.<br />
Vi har brug<br />
for dem, og alligevel<br />
bliver de, som i Italien,<br />
frataget alle rettigheder.<br />
Det er et stort politisk,<br />
sikkerhedsmæssigt og<br />
demokratisk problem.<br />
noget alternativ. Derfor er det ikke så afgørende<br />
for dem, hvor farligt det er at rejse ind i<br />
Europa, siger han.<br />
De afrikanske immigranter benytter sig af<br />
en af to mulige rejseformer. Den nemmeste og<br />
dyreste er at booke en billet og flyve direkte<br />
til Europa, enten på turistvisum eller forfalskede<br />
papirer. Det kræver dog, at man har<br />
forbindelserne i orden. De forbindelser har de<br />
færreste afrikanere, så langt de fleste må vælge<br />
en lang og rå rute gennem Sahara og videre<br />
i overfyldte både over enten Atlanterhavet til<br />
De Kanariske Øer eller over Middelhavet til<br />
Malta eller – som oftest – til Italien. En tur, der<br />
har sin pris i både dollars og menneskeliv.<br />
- Tit er hele familien, ja nogle gange hele<br />
landsbyen, involveret i beslutningen. I samråd<br />
vælges den eller de, der vurderes at være bedst<br />
rustet til at klare rejsen. Og det siger noget om<br />
desperationen, at der ikke kun sendes mænd<br />
af sted, men også kvinder og børn, fortæller<br />
Thomas Gammeltoft-Hansen.<br />
Strammere kontrol – farligere rejse<br />
Første mål for rejsen er havnebyerne i det<br />
nordvestlige og nordlige Afrika. Den vigtigste<br />
og mest brugte havneby er Tripoli i Libyen.<br />
Her har en journalist fra avisen The National<br />
mødt immigranten Musa Amadou, der arbejder<br />
som havemand for at tjene penge nok til at betale<br />
de lokale menneskesmuglere for en plads<br />
på en båd med kurs mod Italien.<br />
Hans færd startede for flere år siden, da han<br />
sammen med 36 rejsefæller tog de første skridt<br />
ind i Sahara. Kun Musa og en anden nåede<br />
helskindet ud af ørkenen. Resten enten døde<br />
eller blev efterladt undervejs. Musa er nået til<br />
Tripoli og bliver der, indtil drømmen om at nå<br />
det forjættede europæiske land kan realiseres.<br />
Han er blevet sendt af sted på en mission, og<br />
den familie, han lod blive tilbage, venter hver<br />
dag på at modtage penge fra ham. Men før han<br />
kan opfylde sine forpligtelser over for familien,<br />
skal han først tjene penge nok til at købe<br />
sig plads på en af de mange menneskesmugleres<br />
både. Og alligevel kan han ikke være<br />
sikker på at nå frem, det kræver både held og<br />
den rette timing.<br />
Ingen immigranter – dyrere tomater<br />
De sydeuropæiske lande, der udgør frontlinjen<br />
mellem EU og immigranterne, bygger højere<br />
og højere mure omkring Fort Europa. Italien<br />
har blandt andet indgået en aftale med Libyen<br />
om at sende illegale afrikanske immigranter<br />
tilbage, og i Malta forsøger man rent fysisk at<br />
forhindre de overfyldte både i at få maltesisk<br />
sandstrand under kølen. Det har betydet et<br />
lille fald i strømmen af illegale immigranter,<br />
men også – hvad der er langt alvorligere – at<br />
det nu er blevet både dyrere og farligere at<br />
gøre forsøget. Risikoen for at drukne eller<br />
blive kvalt i en lastbils trange fragtrum hænger<br />
t<strong>unge</strong>re og t<strong>unge</strong>re over immigranterne,<br />
når menneskesmugleren er betalt, og sidste<br />
etape af rejsen mod drømmen om det bedre liv<br />
kan begynde.<br />
HUS FORBI | nr. 3 marts 2010 | 14. årgang | 13
Lykkedes det at komme ind i eksempelvis<br />
Italien, der er det EU-land med den højeste tilstrømning<br />
af immigranter, venter en hverdag i<br />
konstant frygt.<br />
- Italien er et ekstremt hårdt land at være<br />
illegal afrikaner i, siger Thomas Gammeltoft-<br />
Hansen.<br />
- Den massive immigration har antændt<br />
italienernes fremmedfrygt, hvilket har fået<br />
regeringen til at føre en meget barsk linje<br />
over for indvandrerne, der i den grad bliver<br />
kriminaliseret. Og ikke kun dem, men også<br />
de italienere, der hjælper dem, risikerer at<br />
blive straffet. I praksis betyder det en adskillelsespolitik,<br />
hvor afrikanerne ikke tør tale<br />
med italienerne af frygt for at blive angivet,<br />
og italienerne ikke tør tale med afrikanerne af<br />
frygt for at blive straffet som medhjælpere.<br />
Derudover er lægeløftet sat ud af kraft,<br />
siden det i starten af 2009 blev lovpligtigt for<br />
italienske læger at angive de illegale immigranter,<br />
som de behandler.<br />
Samtidig øges spændingen mellem afrikanerne<br />
og italienerne, for selvom afrikanerne<br />
er henvist til et liv i skyggen af samfundet, så<br />
er deres billige arbejdskraft en vigtig faktor i<br />
den omfattende undergrundsøkonomi.<br />
- Og det er i virkeligheden det mest hykleriske<br />
og dobbeltmoralske, for italienerne, og<br />
resten af Europa, har brug for deres arbejdskraft.<br />
Det er blandt andet dem, der sørger for,<br />
at vi i Danmark kan købe billige tomater i supermarkedet.<br />
Vi har brug for dem, og alligevel<br />
bliver de, som i Italien, frataget alle rettigheder.<br />
Det er et stort politisk, sikkerhedsmæssigt<br />
og demokratisk problem, siger Thomas<br />
Gammeltoft-Hansen.<br />
Det er den italienske by Rosarno et eksempel<br />
på. Byen huser 2.500 illegale afrikanske<br />
sæsonarbejdere, der reagerede kraftigt og<br />
spontant, da tre <strong>unge</strong> italienere – i kådhed eller<br />
decideret fremmedhad – beskød to afrikanske<br />
immigranter med luftgeværer 7. januar i år.<br />
Afrikanerne reagerede ved at indtage gaderne,<br />
vælte biler og knuse butiksruder. De lokale<br />
14 | HUS FORBI | nr. 3 marts 2010 | 14. årgang<br />
italienere svarede igen ved at gå til angreb på<br />
afrikanerne. Da den sidste bilbrand var slukket,<br />
var 70 mennesker – hovedparten afrikanere<br />
– blevet såret.<br />
Den fremtrædende italienske journalist og<br />
forfatter Roberto Saviano peger anklagende på<br />
myndighederne for at være med til at forstærke<br />
hadet mellem grupperne og for dermed at<br />
holde liv i konflikterne.<br />
- Den italienske stat burde fordømme volden.<br />
Efter Rosarno-optøjerne flyttede myndighederne<br />
mere end tusinde immigranter til<br />
detentionscentre, officielt for at kunne garantere<br />
deres sikkerhed. De primitive lejre, hvor<br />
immigranterne havde levet, blev jævnet med<br />
jorden. Det er denne form for reaktion, der driver<br />
de afrikanske immigranter ind i kriminelle<br />
organisationer, siger han. Rosarnos tidligere<br />
borgmesterkandidat Michele Musolino er enig.<br />
Til avisen The Independent siger han:<br />
- Vi lod disse mennesker komme ind, men vi<br />
gjorde dem aldrig til borgere. Vi gav dem mad<br />
og tøj, men ingen rettigheder eller status.<br />
Når private vagtværn samtidig af egen<br />
kraft, men med regeringens blåstempling,<br />
patruljerer efter illegale afrikanere i de større<br />
italienske byer, får det efterhånden karakter<br />
af klapjagt.<br />
- De private vagtværn opstår på privat<br />
initiativ, hvilket siger meget om, hvad det er<br />
for en type mennesker, der optræder i disse<br />
grupper. De chikanerer og stresser afrikanerne<br />
med det formål at drive dem ud, siger Thomas<br />
Gammeltoft-Hansen.<br />
Men for flertallet af afrikanerne er det ikke<br />
en mulighed at tage tilbage til Afrika. Dels<br />
har de ikke indfriet løftet til familien, dels vil<br />
de ikke risikere livet på en ny rejse tilbage til<br />
Europa på et senere tidspunkt. Derfor rejser de<br />
nordpå. Op gennem Europa, hvor en af de sidste<br />
destinationer er Danmark, og deres mission<br />
her er den samme, som da de pakkede rygsækken<br />
under den afrikanske sol: At skaffe penge<br />
til dem, de for år og mange barske oplevelser<br />
siden, sagde farvel til hjemme i Afrika.|<br />
foto scanpix<br />
foto polfoto<br />
Afrikanske flygtninge på vej mod Europa.<br />
Mange mister livet på turen over Middelhavet.
- Vi lod disse mennesker komme ind, men vi gjorde dem aldrig til borgere.<br />
Vi gav dem mad og tøj, men ingen rettigheder eller status.<br />
Rosarnos tidligere borgmesterkandidat Michele Musolino til avisen The Independent <br />
HUS FORBI | nr. 3 marts 2010 | 14. årgang | 15
Hassan fra Liberia mener, at kun Gud kan hjælpe ham. Fred fra Ghana har mistet hele sin familie. Alle blev slået ihjel.<br />
Her kaster man ikke<br />
sten efter os<br />
De er illegale og har ingen rettigheder. De er nederst i hierarkiet.<br />
Deres situation er håbløs, men de har en drøm. Drømmen om et bedre liv.<br />
af Birgitte Ellemann Høegh<br />
foto Holger Henriksen<br />
- Kun Gud kan hjælpe mig.<br />
Hassan er afklaret om sin situation. Han<br />
ved, at han her i Danmark ikke skal regne med<br />
at få nogen som helst hjælp fra andre end sin<br />
Gud. Det forventer han heller ikke. Han er<br />
vant til at klare sig selv. Det har han gjort, siden<br />
han forlod hjemlandet Liberia i Vestafrika<br />
for seks år siden. Som tusindvis af andre <strong>unge</strong><br />
afrikanske mænd er den 25-årige afrikaner<br />
rejst til Europa for at finde et job, og som for<br />
så mange andre var hans første destination på<br />
rejsen Ghadafis Libyen, hvorfra han kom videre<br />
med båd. Han fik opholdstilladelse i Italien<br />
og havde arbejde, indtil finanskrisen begyndte<br />
16 | HUS FORBI | nr. 3 marts 2010 | 14. årgang<br />
at rase og tvang ham videre nordpå, men han<br />
ved, at krisen også mærkes i Danmark, og at<br />
de problemer, han er flygtet fra i Italien, følger<br />
med ham til Danmark, og det gør ham nervøs.<br />
- Hvad siger regeringen til alle os mennesker,<br />
der kommer fra Italien? I Italien var der<br />
jo krise, og når vi kommer her og prøver at<br />
tage en masse arbejde, så bliver der vel også<br />
krise her?<br />
Han svarer selv på sit spørgsmål, mens han<br />
vender ryggen til fotografen. Han vil gerne<br />
fortælle sin historie, men han er illegal, så han<br />
ønsker at være anonym.<br />
- Der er mange mennesker, der lider, men<br />
det er jo ikke jeres problem.<br />
Vi møder Hassan på det midlertidige nødherberg<br />
i Kristuskirken i København. Her får<br />
han og andre udenlandske hjemløse et måltid<br />
varmt mad og et sted at sove. Ved et bord lidt<br />
væk fra os sidder Fred Acquah, han er 32 år<br />
og fra Ghana. Han lytter til musik, har et par<br />
store hovedtelefoner på, men prøver ellers<br />
at vække så lidt opsigt som muligt. I ni år<br />
arbejdede han som jord- og betonarbejder i<br />
Libyen, illegalt og uden papirer. Det var farligt<br />
og usikkert, så da han havde tjent penge nok,<br />
købte han sig plads på en af de mange både,<br />
menneskesmuglerne dagligt sender af sted<br />
mod Italien.<br />
Ejer intet<br />
- Jeg blev i Rom i otte måneder. Kommunen<br />
gav mig et sted at sove, men der var meget<br />
uroligt. Meget politi, der blev ofte skudt, men-
nesker blev myrdet – det var bare råt, råt,<br />
råt. Og så var der desuden ikke noget arbejde<br />
at få på grund af krisen, så jeg fløj videre til<br />
Danmark, for penge jeg havde sparet sammen<br />
i Libyen. Jeg har været her i fem måneder<br />
nu og håber på, at jeg kan blive.<br />
Han kigger ned på sine støvler, når han<br />
taler. Han har kun det tøj, han står og går<br />
i. Hans rygsæk er blevet stjålet på et af de<br />
andre københavnske herberger. Han lever<br />
på gaden, sover på herberg, når der er plads,<br />
men er alligevel optimistisk. Selvom livet<br />
som hjemløs i Danmark er barskt, så er det<br />
bedre end det, han kender til fra Afrika og<br />
Italien.<br />
- Danmark er godt. Der er ikke nogen,<br />
der kaster sten efter mig eller råber, folk er<br />
venlige. Men jeg har brug for at finde et sted,<br />
hvor jeg kan være fast. Når jeg sætter mig<br />
ned, falder jeg i søvn med det samme, men<br />
vågner lige så hurtigt igen, fordi her er så<br />
meget larm alle vegne.<br />
Han kigger rundt i lokalet, hvor andre<br />
afrikanere, danskere og østeuropæere er ved<br />
at indfinde sig for at få en plads for natten.<br />
- Jeg har ingen penge i øjeblikket – ikke<br />
én krone. Så jeg går mest bare rundt og<br />
venter på, at klokken bliver mange nok til, at<br />
jeg kan komme ind og sove på et herberg. Mit<br />
eneste håb er Gud. Jeg har brug for at få en<br />
opholdstilladelse, et sted at sove og så ellers<br />
lade være med at tænke for meget undervejs.<br />
Familierne er blevet dræbt<br />
Fred har lagt livet i Afrika bag sig, forsøger<br />
at glemme de grimme oplevelser og minder,<br />
men det er vanskeligt. Hans familie er der<br />
ikke længere, både far, mor, to brødre og<br />
to søstre er blevet dræbt. Stort set samme<br />
forhold gør sig gældende for Hassan. I fire år<br />
arbejdede han som autosvejser i Italien, men<br />
da krisen satte ind, og der ikke var flere job<br />
at få, tog han til Danmark. At rejse tilbage til<br />
Afrika var ikke en mulighed, han på noget<br />
tidspunkt overvejede.<br />
- I dag er det svært for mig at komme<br />
tilbage. Der er alt for farligt. Jeg var 19 år, da<br />
jeg forlod Liberia. Min far og mine to søskende<br />
blev skudt, så derfor besluttede jeg mig for<br />
at rejse. Men min mor er live, og hende har<br />
jeg stadig telefonkontakt til. Jeg vil gerne se<br />
hende en dag. Måske kan jeg en gang i fremtiden<br />
få råd til at invitere hende på besøg.<br />
Hassan sukker dybt, holder en meget lang<br />
pause og fortæller, at han har lidt småjob her<br />
i Danmark. Det er en kontakt, han mødte i<br />
Italien, der skaffer ham dem.<br />
- Jeg hjælper lidt til her og der med rengøring,<br />
men jeg har brug for en uddannelse.<br />
Jeg har kun seks års skolegang fra Liberia.<br />
Jeg vil gerne arbejde med computerteknik<br />
– hardware – men det er svært for mig at få<br />
en uddannelse her, og jeg har brug for et job<br />
for at få råd til en uddannelse. Jeg vil ikke<br />
arbejde som svejser igen, det var hårdt, og<br />
det generede mine øjne. |<br />
Tredjerangs hjemløs<br />
Selvom de alle er hjemløse, er der alligevel forskel på folk.<br />
Det mærker især de afrikanske hjemløse, men også østeuropæerne<br />
kan blive udsat for racistiske bemærkninger<br />
på de danske herberger, hvis det da ikke er dem selv, der<br />
fremfører dem.<br />
Dansker. Østeuropæer. Afrikaner. Rækkefølgen<br />
er ikke uden betydning. Der er et klart<br />
hierarki blandt de hjemløse, alt efter hvor i<br />
verden de kommer fra, og det er ikke kun i<br />
Italien, at de mange afrikaneres tilstedeværelse<br />
giver grobund for racisme og racistiske<br />
udtalelser. Også på de danske hjemløseherberger<br />
og blandt hjemløse på gaden i de<br />
større danske byer kan tonen være racistisk<br />
og sårende. Martin Skriver, der arbejder med<br />
hjemløse og har været koordinator på flere af<br />
vinterens nødherberger, har oplevet, hvad der<br />
kan ske, når hjemløse med forskellig etnisk<br />
baggrund skal deles om sovepladser, tøj og<br />
mad. Som oftest har det været episoder, der<br />
kunne klares med en lille pædagogisk samtale,<br />
men i enkelte tilfælde har sammenstødende<br />
mellem de forskellige etniske grupper<br />
været af en mere alvorlig og kontant karakter.<br />
- Vi har haft nogle kedelige episoder.<br />
Østeuropæiske hjemløse, der gryntede ad<br />
afrikanerne og kaldte dem aber og os andre<br />
for nigger lovers, fortæller Martin Skriver.<br />
- De var temmelig hardcore og truende, og<br />
kom ind og sagde: Hvad skal vi med alle de<br />
negere? Hvorfor skal de være her? Jeg måtte<br />
jo så forklare dem, at fordi man er hvid, så er<br />
man ikke mere berettiget til at få hjælp, end<br />
afrikanerne er. Ikke her hos os i hvert fald.<br />
Her er en hjemløs en hjemløs, og vi accepterer<br />
ikke fremmedfjendtlig retorik.<br />
Skinheads fra Ukraine<br />
Selvom Martin Skriver kun har overværet<br />
verbale overfald på afrikanere, så har han og<br />
de andre folk bag nødherbergerne alligevel<br />
taget visse forholdsregler for at undgå racesammenstød.<br />
I den periode, hvor Kristuskirken<br />
i København lagde lokaler til, blev de tre<br />
dominerende hjemløsegrupperinger, skandinaverne,<br />
østeuropæerne og afrikanerne, placeret<br />
i sovesale på hver sin etage for at undgå<br />
natlige sammenstød og slagsmål.<br />
- Og så var der faktisk nogle af de frivillige<br />
hjælpere, der mente, at netop det var<br />
racistisk, men vi kunne jo ikke have, at de<br />
overfaldt hinanden i løbet af natten, siger<br />
Martin Skriver, der betegner de racistiske<br />
uromagere, der nu er blevet forment adgang<br />
til herbergerne, som skinheadtyper. De kommer<br />
fra Ukraine, Polen og Litauen, men udgør<br />
en mindre del af gruppen af Østeuropæiske<br />
hjemløse i Danmark. Langt de fleste er fra<br />
Rumænien, og flere af dem er strandet her i<br />
landet uden penge på lommen. De har typisk<br />
haft job hos håndværksmestre og mindre<br />
håndværksfirmaer, men er blevet snydt for<br />
deres løn og må derfor ty til den hjælp, de kan<br />
få på de private herberger, der, i modsætning<br />
til de offentligt finansierede, ikke kun tager<br />
imod danske hjemløse, men også udlændinge.<br />
Selvom Martin Skriver ikke har oplevet voldelige<br />
konfrontationer mellem rumænerne og<br />
afrikanerne eller danskerne, så er både afrikanerne<br />
og rumænerne så massivt til stede, at<br />
de sætter deres tydelige præg på dagligdagen,<br />
og den måde de opfører sig på, falder ikke altid<br />
i god jord hos de skandinaviske hjemløse,<br />
forklarer han.<br />
Kommer i store grupper<br />
- Der mangler lidt Emma Gad hos dem. Vores<br />
hjemløse har altid delt det, de havde. Havde<br />
én en tier, så var der penge nok til to øl, en til<br />
ham selv og en til makkeren, og havde man<br />
en madpakke med fire halve, så blev den delt<br />
med to halve til hver. Sådan er det ikke hos<br />
rumænerne. De tømmer hylderne for tøj og<br />
rydder bordet for smørrebrød, og det kan godt<br />
skabe lidt konflikter, når danskerne spørger,<br />
om de ikke kan tage ad to omgange i stedet<br />
for at gafle tolv halve på en gang.<br />
Selvom Martin Skriver godt kan forstå den<br />
måde, de danske hjemsløse reagerer på, når<br />
de ser, hvordan rumænerne agerer, så har han<br />
alligevel en vis forståelse for rumænernes<br />
opførsel.<br />
- Der, hvor de kommer fra, er de jo blevet<br />
behandlet som hunde og reagerer derfor på<br />
samme måde. Jeg kan godt forstå dem.<br />
Det, han opfatter som det største problem,<br />
er, at de udenlandske hjemløse er så massivt<br />
til stede på herbergerne. Både afrikanerne og<br />
Østeuropæerne finder af sikkerhedsmæssige<br />
årsager sammen i større grupper, og det stresser<br />
og presser de danske hjemløse, der for de<br />
flestes vedkommende er misbrugere og derfor<br />
ikke har de samme kræfter som udlændingene,<br />
der alle er kommet til landet for at få et<br />
arbejde.<br />
- De fylder fysisk meget på værestederne,<br />
når de kommer i grupper af 10-20 mand, og så<br />
er det, at det kan give problemer, og så bliver<br />
hierarkiet pludselig vendt på hovedet, så det<br />
er de danske hjemløse, der skraber bunden,<br />
siger han. | -jh<br />
HUS FORBI | nr. 3 marts 2010 | 14. årgang | 17
foto polfoto |<br />
så er det sagt | af<br />
Forfatter, journalist og debattør Carsten<br />
Jensen modtog for nylig Olof Palme-prisen.<br />
Prisen er tidligere uddelt til blandt andre<br />
Kofi Annan og Aung San Suu Kyi.<br />
Carsten Jensen skriver fast i <strong>Hus</strong> <strong>Forbi</strong>.<br />
18 | HUS FORBI | nr. 3 marts 2010 | 14. årgang<br />
Carsten Jensen<br />
Adgang forbudt<br />
for demokratiet<br />
På døren til det danske forsvarsministerium<br />
hænger der et skilt, hvorpå der<br />
står 'Privat Ejendom! Adgang forbudt for<br />
uvedkommende'.<br />
Uvedkommende, det er os, borgerne i<br />
Danmark, som ikke bare betaler for alle<br />
forsvarets krigeriske aktiviteter, men også<br />
leverer de <strong>unge</strong> mænd og kvinder, der dør<br />
og lemlæstes på slagmarkerne i Afghanistan,<br />
en krig, som ingen, og da slet ikke<br />
forsvarsministeren, forstår et ord af.<br />
Forsvaret hjemsøges helt rutinemæssigt<br />
af skandaler, som lige så rutinemæssigt<br />
forbliver uden konsekvenser. Det skyldes<br />
ikke kun, at et politisk flertal til enhver<br />
tid dækker over de forskellige ministeriers<br />
overgreb og ulovligheder. Det skyldes også,<br />
at den danske presse lever efter samme<br />
retningslinjer som politiet i Olsen Banden:<br />
Når de virkelig store forbrydere kommer<br />
forbi, har ordensmagten, i dette tilfælde<br />
altså pressen, ikke nogen anden opgave<br />
end at stå ret.<br />
Filminstruktøren Christoffer Guldbrandsen<br />
har i filmmagasinet Ekko udpeget en<br />
spindoktor i forsvarsministeriet, Jakob<br />
Winther, som manden, der stod bag en læk,<br />
der kunne have kostet danske jægersoldater<br />
livet i Irak. Søren Gade vil ikke iværksætte<br />
en undersøgelse. Den danske presse<br />
foretager heller ikke en undersøgelse. De<br />
journalister, der kender sandheden, og det<br />
viser sig, at dem er der mange af, nøjes<br />
med at folde armene over kors og se betydningsfulde<br />
ud. De påberåber sig princippet<br />
om kildebeskyttelse. Men kildebeskyttelsen<br />
er til for at beskytte dem, der afslører<br />
magtmisbrug, ikke dem, der misbruger<br />
magt. Danske journalister er imidlertid<br />
ikke i tvivl. De står på magtmisbrugerne og<br />
deres egne karrieremuligheders side.<br />
En af de jægersoldater, hvis liv blev bragt<br />
i fare ved lækken, var Thomas Rathsack.<br />
Hans bog om sit liv som jægersoldat 'Jæger.<br />
I kamp med eliten' var årsag til efterårets<br />
store skandale i forsvarsministeriet, da<br />
ministeriet på en meget uelegant måde<br />
forsøgte at forhindre bogens udgivelse.<br />
Filminstruktøren Christoffer Guldbrandsen<br />
afslørede i sin dokumentarfilm 'Den hemmelige<br />
krig', at danske soldater udleverede<br />
afghanske krigsfanger til amerikanske<br />
tropper, som derpå mishandlede og torturerede<br />
dem. Dermed brød vi med den<br />
Geneve-konvention, vi selv har skrevet<br />
under på, og som også er til for at beskytte<br />
danske soldater, skulle de engang selv<br />
blive krigsfanger. Det kom der aldrig nogen<br />
regeringskrise ud af, for det lykkedes<br />
forsvarets spindoktorer i et tæt samarbejde<br />
med pressen at mistænkeliggøre Guldbrandsen<br />
og hans motiver.<br />
Hvis der er en bog, stort set alle journalister<br />
har gennempløjet, er det lige præcist<br />
Thomas Rathsacks. Men enten kan<br />
journalisterne ikke læse, eller også vil de<br />
ikke læse. På side 113 i bogen finder man<br />
nemlig den rygende pistol, som Christoffer<br />
Guldbrandsen ledte efter i sin film, og som<br />
forsvarsministeriet og den danske presse i<br />
uskøn enighed hævdede, han aldrig fandt.<br />
I sin opremsning af de danske jægersoldaters<br />
resultater under deres indsættelse i<br />
Afghanistan skriver Rathsack: 'Herunder<br />
fanger danske jægere to gange afghanere,<br />
som overdrages til amerikanerne.' Rathsack<br />
var der, han så det. Her er det førstehåndsvidne,<br />
alle har efterlyst.<br />
Er der en eneste journalist, der opdager det<br />
eller finder det værd at nævne?<br />
I Danmark behøver man ikke at indføre<br />
diktatur for at afvikle pressen som den<br />
fjerde statsmagt. Journalisterne har helt<br />
af sig selv givet afkald på at udgøre den<br />
uafhængige, kritiske instans, der kontrollerer<br />
magthaverne.<br />
I forsvarsministeriet er der adgang<br />
forbudt for demokratiet. Med entusiastisk<br />
hjælp fra pressen. |<br />
Så er det sagt er en klumme og udelukkende et udtryk for klummeskribentens holdning.
Okay at købe sex<br />
hos en handlet kvinde<br />
Mandlige sexkøbere mener, at de fleste prostituerede er lokket, snydt eller handlet<br />
ind i prostitution, og at kun trusler om straf kan få dem til at holde op med<br />
at købe sex hos de handlede kvinder.<br />
af Jens Høvsgaard<br />
foto Søren Zeuth<br />
71 procent af de mænd, der jævnligt<br />
køber sex hos en prostitueret<br />
kvinde, har et ambivalent forhold<br />
til det, de gør. Alligevel fortsætter<br />
de med at gå på bordel. 53 procent<br />
af sexkunderne er af den opfattelse,<br />
at de fleste prostituerede er<br />
lokket, snydt eller handlet ind i<br />
prostitution. Alligevel afholder<br />
det dem ikke fra sex med kvinderne.<br />
Over halvdelen af kvindernes<br />
kunder er gift eller lever i<br />
et parforhold. Alligevel søger de<br />
’kæresteoplevelser’ i prostitution.<br />
Det viser en ny undersøgelse<br />
’Men who buy sex. Who they buy<br />
and what they know’. Undersøgelsen<br />
er baseret på oplysninger<br />
fra 103 mandlige prostitutionskunder<br />
i London. Men selvom<br />
den er engelsk, så mener mandeforsker,<br />
lektor, ph.d., Kenneth<br />
Reinicke fra Roskilde Universitets<br />
Center, at konklusionerne i rapporten<br />
også tegner et retvisende<br />
billede af situationen i Danmark.<br />
- Jeg tror godt, at man kan bru-<br />
ge den engelske undersøgelse til<br />
at pege på nogle generelle tendenser<br />
vedrørende mænd, der køber<br />
sex, hvor udbredt det er at købe<br />
sex rundt omkring i verdenen, og<br />
hvad mændene tænker om deres<br />
handlinger. Bl.a. at det ikke kun er<br />
ensomme mænd, der køber sex.<br />
8. marts-initiativet, en paraplyorganisation<br />
af 29 interesseorganisationer,<br />
kæmper for at få<br />
indført et forbud mod sexkøb og<br />
ser undersøgelsen som et vigtigt<br />
argument i den danske debat.<br />
Talsperson Hanne Helth hæfter<br />
sig ved, at undersøgelsen viser,<br />
at en legalisering af prostitution,<br />
som i for eksempel Holland, er<br />
med til at øge antallet af sexkøbere.<br />
Mange af de adspurgte<br />
mænd forklarede, at når de én<br />
gang på rejser havde besøgt<br />
steder, hvor prostitution var legal<br />
eller tilgængelig, vendte de hjem<br />
med en fornyet opmuntring til<br />
at købe sex. Hun ønsker derfor,<br />
at der iværksættes en massiv<br />
oplysningskampagne med fokus<br />
på de skader, prostitution påfører<br />
de prostituerede.<br />
Mange mænd har det fint med at købe sex hos handlede kvinder.<br />
- Mænds holdninger spiller en<br />
central rolle i at udøve vold mod<br />
kvinder. Indsatsen i forbindelse<br />
med bekæmpelsen af vold mod<br />
kvinder skal også adressere bredere<br />
holdninger til sex, inklusive<br />
prostitution, som normaliserer og<br />
berettiger denne vold.<br />
Sexkunder køber magt<br />
65 procent af de adspurgte mente,<br />
at ’de fleste mænd køber sex’,<br />
og giver dermed udtryk for, at<br />
deres adfærd er normal og ikke<br />
det modsatte. Kenneth Reinicke<br />
kan nikke genkendende til disse<br />
konklusioner.<br />
- Det er et kendt fænomen fra<br />
andre studier om prostitutionskunder,<br />
at på trods af, at mænd er<br />
vidende om de prostitueredes livssituation,<br />
så afholder det dem ikke<br />
fra at fuldføre sexakten. Noget<br />
af det vigtigste, der kan siges om<br />
mænd, der køber sex, er derfor, at<br />
de køber magten til selv at tolke,<br />
hvad der sælges. Nogle mænd<br />
angrer måske deres besøg hos<br />
en prostitueret, hvorimod andre<br />
mænd formodentligt ikke skænker<br />
det en tanke, hvad det er, de er<br />
med til at opretholde ved at gå til<br />
prostituerede. De ser det derimod<br />
nærmest som en rettighed.<br />
Selvom en enkelt af de adspurgte<br />
mener, at det eneste,<br />
der kan forhindre prostitution,<br />
er, hvis ’man dræber alle piger<br />
i verden’, mener to tredjedel af<br />
sexkøberne, at en straf for antisocial<br />
adfærd vil afholde dem fra at<br />
købe sex. Derfor mener Kenneth<br />
Reinicke, at undersøgelsens resultat<br />
også på det punkt kan bruges<br />
af de danske lovgivere.<br />
- Diskussionen om prostitution<br />
er fyldt med myter og fordomme<br />
om grunden til, at kvinder prostituerer<br />
sig, og hvad der vil ske,<br />
hvis der ikke gives tilladelse til,<br />
at mænd kan købe sex. Det bedste<br />
udgangspunkt for praksisændring<br />
er klar politisk udmelding om,<br />
at købesex ikke er acceptabel<br />
adfærd. Prostitution behøver ikke<br />
være et nødvendigt onde eller et<br />
uforanderligt maskulint privilegium.<br />
Det er muligt at påvirke<br />
mænd, og at mænds seksualitet<br />
ikke er en statisk størrelse. |<br />
HUS FORBI | nr. 3 marts 2010 | 14. årgang | 19
20 | HUS FORBI | nr. 3 marts 2010 | 14. årgang<br />
foto Flemming Schiller<br />
5skarpe til Peter Skaarup<br />
Med udtalelser om strammere grænsekontrol og øget politiindsats<br />
mod de udenlandske brugere af vinterens nødherberger<br />
har Peter Skaarup, rets- og integrationsordfører for<br />
Dansk Folkeparti, for alvor blandet sig i hjemløse-debatten.<br />
danmark er en del af schengen-samarbejdet, der tillader eu-borgere<br />
at rejse inden for eu uden at skulle vise pas. alligevel ønsker du<br />
en strammere grænsekontrol. hvem er det, du ikke vil lukke ind, og<br />
hvad er du bange for?<br />
Jeg er bekymret for de kriminelle, der uhindret kan benytte de åbne grænser mellem særligt Danmark<br />
og Tyskland. Danmark er et attraktivt land med flere penge og flere materielle goder end eksempelvis<br />
de østeuropæiske lande, som flere af de kriminelle kommer fra. De goder er de kriminelle interesserede i<br />
at få fingrene i. Journalister fra JydskeVestkysten har som et eksperiment passeret grænsen ved alle de<br />
sønderjyske overgange i en varevogn spækket med stereoanlæg, fjernsyn og dvd’er. De blev ikke stoppet<br />
én eneste gang, selvom lasten unægteligt så mistænkelig ud. Det er bekymrende. Jeg synes, det er<br />
på tide at få gjort op med den naive tro på, at det er nok blot at bevogte EU’s ydre grænser.<br />
da vinterkulden var værst, opfordrede du politiet til at anholde de<br />
illegale østeuropæere, der søgte ly på landets nødherberger.<br />
handler det ikke i den situation mere om overlevelse for de hjemløse<br />
– og ikke nationalitet?<br />
Det er en balance. På kort sigt handler det naturligvis om at hjælpe de mennesker, der er i nød, og som<br />
opholder sig i Danmark, eksempelvis i forbindelse med den hårde vinter. Men det er ikke en langsigtet<br />
løsning, at illegale hjemløse befinder sig i Danmark. Deres markante tilstedeværelse går ud over de<br />
danske hjemløse. Flere af de illegale hjemløse opfører sig mere aggressivt end de danske. Det var i håbet<br />
om at finde en mere permanent løsning på problemet, at jeg udtalte mig i forbindelse med de illegale<br />
hjemløses brug af nødherbergerne.<br />
i forbindelse med fætrene langballe og krarups udtalelser om<br />
muslimer for nyligt meldte du ud, at dansk folkeparti havde taget<br />
hul på en ny kvaje-kvote. bør din udmelding om politi mod hjemløse<br />
ikke have plads i den kvote?<br />
Nej, det bør den ikke. De illegale hjemløse er en reel udfordring. Det bliver et stort problem, hvis vi<br />
ikke finder en langsigtet løsning. I første omgang bør vi fokusere på de danske hjemløse. Og dem er<br />
jeg ikke engang sikker på, at vi hjælper godt nok.<br />
i jeres partiprogram hedder det om socialpolitikken, at i vil 'sikre, at<br />
de svageste borgere, uanset hvor de bor i landet, får et værdigt og<br />
trygt liv'. med din kritik af schengen-samarbejdet og nødherbergerne<br />
lyder det som om det, kun gælder for socialt udsatte danskere?<br />
Ja, det gør det for så vidt. Det sociale system i Danmark er først og fremmest for de danske hjemløse<br />
og de danske socialt udsatte. På kort sigt skal vi naturligvis hjælpe alle med deres akutte behov, men<br />
jeg mener, at hjemløse og socialt udsatte skal hjælpes i deres eget land, hvor de kan sproget og har<br />
deres familie og netværk. Det er ikke det samme som, at udenlandske hjemløse i Danmark skal overlades<br />
til sig selv og kulden, men vi skal bestræbe os på, at de sociale problemer i højere grad løses i<br />
de socialt udsattes hjemlande.<br />
har et danmark, der er mere velstående end andre eu-lande, ikke<br />
et moralsk ansvar til at lukke frysende, sultende og hjemløse<br />
mennesker ind?<br />
Jo, og det ansvar synes jeg også, vi tager, men vi må ikke være blinde og naive og lukke alle dem<br />
med kriminelle hensigter ind. Hvad angår dem, der ikke er kriminelle, men som af den ene eller anden<br />
grund søger lykken i Danmark, har vi en forpligtelse til at sørge for dem. Det er, som det skal være,<br />
men vi bliver nødt til at kigge fremad. Vi bliver nødt til at sikre, at tilstrømningen minimeres, og at de<br />
sociale problemer løses i de lande, hvor immigranterne kommer fra.
Nu skal socialt udsatte droppe cigaretterne.<br />
Røgtågerne skal lette på væresteder<br />
De traditionelle rygestop-tilbud appellerer ikke til socialt udsatte.<br />
Derfor uddanner Københavns Kommune nu medarbejdere på væresteder og herberger,<br />
så de kan støtte brugere, der gerne vil ryge mindre eller stoppe helt.<br />
af Trine Kit Jensen<br />
foto Flemming Schiller<br />
Mange socialt udsatte ryger som<br />
skorstene. Det har store sociale og<br />
sundhedsmæssige konsekvenser,<br />
men socialforvaltningen i Københavns<br />
Kommune er nu på vej med<br />
et korps af såkaldte RygestopAmbassadører,<br />
der rekrutteres blandt<br />
medarbejderne på væresteder og<br />
herberger.<br />
- Gruppen af socialt udsatte har<br />
lige så meget ret til et tilbud som<br />
alle andre borgere, og vi ved, at<br />
de har svært ved at benytte sig af<br />
de almindelige rygestop-kurser.<br />
Derfor vil vi gerne give dem et<br />
skræddersyet tilbud, fortæller<br />
projektleder Britta Krog.<br />
Idéen er, at de medarbejdere,<br />
som brugerne i forvejen kender<br />
og har tillid til, skal uddannes til<br />
at motivere og støtte de socialt<br />
udsatte i den svære rygeafvænningsproces.<br />
Uddannelsen sker på<br />
et seks-dages kursus med efterfølgende<br />
supervision og netværks-<br />
møder, og de første rygeafvænnings-ambassadører<br />
er klar til at<br />
gå i aktion sidst i maj.<br />
Væresteder og herberger har<br />
dispensationen fra reglerne i<br />
rygeloven fra 2007. Men nogle<br />
få steder har man valgt at følge<br />
lovens bogstav. Her kan det nye<br />
tilbud være en hjælp til brugere,<br />
der ellers risikerede at blive presset<br />
ud. Men selvom projektet er<br />
døbt 'Røgfri Væresteder', understreger<br />
Britta Krog, at projektet<br />
ikke forholder sig til et generelt<br />
rygeforbud på værestederne.<br />
- Vi vil gerne sætte rygeafvænningen<br />
på dagsordenen, men det er<br />
helt frivilligt for brugerne, om de<br />
vil deltage eller ej, siger hun.<br />
Det er medarbejderne selv,<br />
der har peget på, at de ser rygning<br />
som en af de største sundhedsmæssige<br />
udfordringer hos<br />
de socialt udsatte. Britta Krog<br />
vurderer, at projektet vil få størst<br />
gennemslagskraft i gruppen af<br />
psykisk sårbare, men et moderat<br />
misbrug af alkohol eller stoffer<br />
er ingen hindring for at gå i gang<br />
med rygeafvænnning, lyder det.<br />
- Forskning viser f.eks., at hvis<br />
man kombinerer stofmisbrugsbehandling<br />
med rygeafvænning har<br />
stofmisbrugsbehandlingen større<br />
effekt, siger hun.<br />
Nogle steder i kommunen er<br />
der allerede erfaringer med rygeafvænning<br />
blandt socialt udsatte.<br />
Det gælder f.eks. på N.A.B.O.<br />
- Center Amager, et værested<br />
for psykiske syge med 40 til 60<br />
daglige brugere. Her har der siden<br />
oktober været tilbud om rygestopkurser<br />
eller 'ryge-reducerende'<br />
forløb, som man kalder det for<br />
ikke på forhånd at skræmme<br />
nogen væk. På det første hold med<br />
fem deltagere holdt to op med at<br />
ryge, mens et nyt hold netop nu<br />
er i gang med forløbet. Derudover<br />
har flere selv taget initiativ til at<br />
skodde smøgerne eller skære ned<br />
på forbruget, fortæller centerleder<br />
Lars Rau.<br />
- Det smitter, og jeg oplever,<br />
at mange er motiverede, selvom<br />
de selvfølgelig også synes, det er<br />
rigtig svært at holde op, siger han.<br />
N.A.B.O. - Center Amager<br />
havde oprindelig også planer om<br />
at forbedre udsugningen i rygerummet,<br />
hvorfra røgen siver ud i<br />
de øvrige lokaler. Men den plan er<br />
der i samarbejde med brugerne af<br />
værestedet lavet om på. I stedet<br />
bliver der i løbet af foråret bygget<br />
et rygeskur i haven.<br />
- Den idé er der rigtig mange,<br />
der bakker op om. Andre har<br />
forståelse for det, og nogle er<br />
utilfredse. De har foranstaltet en<br />
underskriftindsamling, men vi forsøger<br />
at argumentere med, at der<br />
i det gamle rygerum så kan blive<br />
plads til f.eks. billard eller kreative<br />
aktiviteter, siger Lars Rau.<br />
Projekt 'Røgfri Væresteder' er<br />
finansieret af Indenrigs- og Socialministeriet.<br />
Det løber over fire<br />
år og målet er, at de uddannede<br />
RygestopAmbassadører i løbet af<br />
hele projektperioden skal i kontakt<br />
med 600 brugere af væresteder<br />
og herberger. |<br />
HUS FORBI | nr. 3 marts 2010 | 14. årgang | 21
fattigdom<br />
gennem linsen<br />
I februar kunne medlemmerne<br />
af Pressefotografforbundet stille<br />
skarpt på fattigdom og social<br />
udstødelse ved at deltage i en<br />
stor fotokonkurrence i anledning<br />
af EU’s fattigdomsår. Konkurrencen<br />
var udskrevet af Europa<br />
Kommissionens Repræsentation<br />
og Europa-Parlamentets Informationskontor<br />
i Danmark.<br />
De 25-30 bedste billeder vil<br />
blive udstillet i Europa-<strong>Hus</strong>et<br />
i Gothersgade i København i<br />
starten af marts. Torsdag den 25.<br />
marts afsløres det, hvilken<br />
fotograf, der har taget det bedste<br />
billede og som vil blive belønnet<br />
med 25.000 kroner.<br />
<strong>Hus</strong> <strong>Forbi</strong>s redaktør, Jens<br />
Høvsgaard, har siddet i dommerkomitéen<br />
sammen med Lars<br />
Lindskov, formand for Pressefotografforbundet,<br />
og Morten<br />
Løkkegaard, der er tidligere DRstudievært<br />
og i dag medlem af<br />
Europa-Parlamentet for Venstre.<br />
-sia<br />
børnefamilier<br />
må ikke ende<br />
på gaden<br />
Det skal være noget nær umuligt<br />
for børnefamilier at ende på<br />
gaden. Det mener Socialdemokraternes<br />
socialordfører, Mette<br />
Frederiksen, der håber at skaffe<br />
et folketingsflertal til et nyt<br />
fempunkts-forslag.<br />
For det første mener Mette<br />
Frederiksen og Socialdemokraterne,<br />
at landets kommuner skal<br />
tilbyde børnefamilier, der sættes<br />
på gaden, en billigere permanent<br />
bolig, og at familiens huslejebetaling<br />
derefter kommer under<br />
administration. Det foreslås også,<br />
at private udlejere forpligtes til<br />
at varsko kommunen, inden en<br />
fogedsag sættes i gang.<br />
Derudover indeholder forslaget<br />
et krav om, at de lave<br />
og i Socialdemokraternes øjne<br />
fattigdomsskabende kontanthjælpsydelser<br />
afskaffes, og at der<br />
kommer mere kul under byggeriet<br />
af billige boliger.<br />
-sia<br />
22 | HUS FORBI | nr. 3 marts 2010 | 14. årgang<br />
SF’s socialordfører, Özlem Sara Cekic (t.v.), får sig en sludder med <strong>Hus</strong> <strong>Forbi</strong>sælgeren<br />
Kisser, der var med til at formulere ønskelisten.<br />
Hjemløse-ønskeliste<br />
på vej til ministeren<br />
Flere sovepladser på herbergerne, større tryghed og et kuldeberedskab,<br />
når næste isvinter sætter ind.<br />
Det er tre af punkterne på den ønskeliste fra de hjemløse, som indenrigs-<br />
og socialminister Karen Ellemann (V) nu bliver præsenteret for.<br />
Ønskelisten er udarbejdet i forbindelse med et møde, som de hjemløse<br />
og de organisationer, der arbejder med hjemløshed, holdt med SF’s socialordfører,<br />
Özlem Sara Cekic, i slutningen af januar.<br />
- Det er utrolig vigtigt at give gadens eksperter mulighed for at komme<br />
til orde. Det er trods alt deres hverdag, vi lovgiver om, siger Özlem Sara<br />
Cekic om baggrunden for mødet.<br />
For de hjemløse er det en daglig stressfaktor at skulle finde et varmt og<br />
trygt sted at sove. Derfor er et stort ønske slet og ret flere sovepladser.<br />
Og det må gerne være tilladt at få hunden med indenfor, hvilket det for<br />
øjeblikket kun er på fire af landets 60 herberger.<br />
For de hjemløse, der ikke finder – eller ønsker – en soveplads for natten<br />
på et herberg, er det vigtigt, at de kan føle sig trygge udenfor. Et punkt<br />
på ønskelisten er derfor, at der gøres en ekstra indsats for at forhindre<br />
røverier og overfald.<br />
Da sne og frostgrader holdt landet i en skruetvinge i januar og februar,<br />
blev der på privat initiativ oprettet en lang række nødherberger. I den<br />
forbindelse efterlyser de hjemløse et landsdækkende kuldeberedskab, der<br />
aktiveres, næste gang isvinteren kommer til Danmark.<br />
Ønskelisten forholder sig også til de flere og flere udenlandske, særligt<br />
østeuropæiske, hjemløse, der er dukket op i gadebilledet. Mange af<br />
dem er forment adgang til de herberger, der får offentlig støtte, hvilket<br />
betyder, at koncentrationen af dem bliver markant på de herberger, de har<br />
adgang til. På ønskelisten står derfor flere overnatningstilbud til udlændingene,<br />
og basal overlevelseshjælp til nødstedte udenlandske hjemløse.<br />
-sia<br />
Hele ønskelisten kan ses på husforbi.dk<br />
foto Holger Henriksen<br />
2.400 narko-<br />
maner kan få mad<br />
efter maleri-<br />
auktion<br />
Det indbragte narko-projektet<br />
Dugnad Vesterbro 24.000 kroner,<br />
da rockbandet Kashmir i samarbejde<br />
med <strong>Hus</strong> <strong>Forbi</strong> satte det<br />
3x3 meter store håndmalede<br />
maleri, der i nedfotograferet form<br />
pryder albummet ’Trespassers’,<br />
til salg på Lauritz.com. Maleriet<br />
blev solgt for 20.000 kroner,<br />
hvilket er blevet suppleret med<br />
4.000 kroner fra Lauritz.com, der<br />
har valgt at donere sit salær til<br />
Dugnad.<br />
Dugnad Vesterbro, der blandt<br />
andet driver Café Dugnad, vil<br />
konvertere de 24.000 kroner til<br />
2.400 portioner nærende aftensmad<br />
til narkomanerne.<br />
- Det betyder, at vi kan servere<br />
gratis mad i over en måned.<br />
Nogle af de her mennesker har<br />
ikke spist i flere dage, så det at<br />
få et sundt og nærende måltid<br />
er utrolig vigtigt. Og det betyder<br />
færre konflikter i lokalområdet,<br />
siger Michael Lodberg Olsen,<br />
leder af Dugnad Vesterbro og<br />
beboer på Vesterbro.<br />
De fire musikere i Kashmir bor<br />
alle på Vesterbro og var ikke i<br />
tvivl om, at overskuddet fra auktionen<br />
skulle gå til Dugnad og<br />
dermed til de mellem 300 og 500<br />
narkomaner, der dagligt færdes<br />
i bydelen. Musikerne er frustrerede<br />
over den kriminalisering og<br />
umenneskeliggørelse, som narkomanerne<br />
dagligt udsættes for.<br />
- De vil altid føle sig forfulgt<br />
og set ned på. Vi lever altså i<br />
et samfund, hvor narkomani og<br />
misbrug eksisterer, og spørgsmålet<br />
er, om vi skal hjælpe dem eller<br />
lade dem rådne op? Jeg er ikke i<br />
tvivl om, hvad jeg mener, at man<br />
bør gøre, sagde forsanger Kasper<br />
Eistrup i <strong>Hus</strong> <strong>Forbi</strong>s februarnummer.<br />
Maleriet blev købt af virksomheden<br />
MOC Systems, der holder<br />
til i København.<br />
-sia<br />
Læs mere om Dugnad på<br />
www.dugnad.dk
foto polfoto<br />
strid om søndagslukket<br />
varmestue<br />
Hold åbent alle ugens syv dage,<br />
og brug sommeren til besparelser.<br />
Så klar er meldingen fra<br />
socialudvalget i Silkeborg, til<br />
Kirkens Korshærs beslutning om<br />
at holde søndagslukket i byens<br />
varmestue.<br />
Beslutningen var truffet af<br />
den daglige leder af varmestuen,<br />
Jens Anders Brogaard, for at<br />
sikre, at der altid er to mand på<br />
arbejde, når stedet holder åbent<br />
de øvrige seks dage.<br />
Ifølge Jens Anders Brogaard<br />
har personalet på varmestuen<br />
nemlig noteret en markant stigning<br />
i brugere med psykiske<br />
lidelser, heriblandt flere med<br />
dobbeltdiagnoser, hvilket har<br />
givet anledning til utryghed og<br />
usikkerhed i varmestuen.<br />
Men beslutningen er bestemt<br />
ikke faldet i god jord i Silkeborg<br />
Kommunes socialudvalg.<br />
- Vi anerkender, at lederen af<br />
varmestuen skal tage hånd om<br />
sit personale, når der er brug for<br />
det, men vi er kede af og bekymrede<br />
over den beslutning, og vi<br />
har en forventning om, at varmestuen<br />
bliver åbnet igen på søn-<br />
og helligdage, siger udvalgets<br />
formand, SF'eren Elin Sonne.<br />
- Den værste dag at vælge<br />
at lukke på er søndag. Skal det<br />
være, så er det bedre at lukke på<br />
en hverdag i ugens løb.<br />
-sia<br />
sagt i februar<br />
Udsolgt støttekoncert<br />
The Rumour Said Fire og syv andre københavnske undergrundsbands<br />
trak fuldt hus, da de den 4. februar spillede i Pumpehuset til fordel for de<br />
hjemløse. Koncerten var arrangeret af <strong>Hus</strong> <strong>Forbi</strong> og foreningen Giv Din<br />
Hånd. Men de <strong>unge</strong> musikere nøjedes ikke med at give koncert.<br />
De gik også på gaden og hjalp med at sælge <strong>Hus</strong> <strong>Forbi</strong>, og det var en<br />
kold fornøjelse.<br />
- Men vi skal ikke brokke os, vi har trods alt en varm stue at komme<br />
hjem til, sagde den frysende forsanger, Jesper Lidang, da Dagbladet B.T.<br />
fangede ham og de andre musikere ved Nørreport.<br />
-jh<br />
-Nu kan jeg forstå,<br />
at der har været lidt<br />
fokus på, at jeg ikke<br />
passer mit arbejde.<br />
Men almindeligvis<br />
passer jeg mit<br />
arbejde, og det<br />
har jeg tænkt mig<br />
at blive ved med.<br />
Statsminister Lars Løkke Rasmussen<br />
på sit tirsdagspressemøde,<br />
9. februar.<br />
-Mange danskere<br />
er begyndt<br />
at tvivle på, om<br />
Løkke dybest set<br />
ønsker at være<br />
statsminister,<br />
og om han har<br />
lederegenskaberne.<br />
Henrik Qvortrup,<br />
politisk redaktør, TV 2,<br />
i MetroXpress<br />
foto Holger Henriksen<br />
gjæstebud<br />
skifter adresse<br />
Projektet Gjæstebud, der hver<br />
søndag inviterer de hjemløse<br />
indenfor til mad og varme, har<br />
skiftet adresse fra krypten under<br />
Kapernaums Kirke til Bethesda<br />
Dam ved Grønttorvet i København.<br />
Samtidig er projektet<br />
blevet omdannet til en humanitær<br />
forening med selvstændig<br />
bestyrelse.<br />
- Det sker for at styrke<br />
økonomien og rammerne, så vi<br />
kan forbedre aktiviteterne, siger<br />
præst Asser Skude, der i 2003<br />
tog initiativ til Gjæstebud.<br />
Se mere på www.gjaestebud.dk<br />
-sia<br />
borgmester<br />
ny protektor<br />
International Network of Street<br />
Papers (INSP), som <strong>Hus</strong> <strong>Forbi</strong><br />
er medlem af, har fået endnu en<br />
protektor. Det er Gunnar Bakke,<br />
der er borgmester i norske Bergen.<br />
INSP har i forvejen Glasgows<br />
borgmester, Robert Winter, som<br />
protektor, og David Schlesinger,<br />
ansvarshavende redaktør for<br />
nyhedsbureauet Reuters, som<br />
ærespræsident.<br />
INSP’s medlemsskare tæller<br />
106 hjemløseaviser fordelt på 38<br />
lande verden over.<br />
-sia<br />
HUS FORBI | nr. 3 marts 2010 | 14. årgang | 23<br />
foto scanpix
| læserne skriver |<br />
Grundig oprydning<br />
frem for fixe idéer og lappeløsninger<br />
Mens der diskuteres om<br />
fixerum og fattigdomsgrænser,<br />
og de mest udsatte henvises til<br />
borgerinitiativer for ikke at fryse<br />
ihjel i vinterkulden, slås Kofoeds<br />
Skole-forstanderen og stifteren<br />
af Maria Tjenesten, Jens Aage<br />
Bjørkøe, til Ridder af Dannebrog,<br />
og Rådet for Socialt Udsatte får<br />
en ny formand i Jan Sjursen. Det<br />
er et godt ”fix” og glimrende PR,<br />
men pragmatikeren må nok efterlyse<br />
reelle tiltag, som er svære<br />
at få øje på, og pragmatiker må<br />
man være, når mennesker fryser<br />
ihjel, og når dødeligheden blandt<br />
hjemløse er så høj, at man knap<br />
nok tør tale om den.<br />
Som psykolog, der arbejder<br />
med nogle af de mest socialt udsatte,<br />
efterlyser jeg pragmatisme.<br />
Når et menneske er motiveret til<br />
at komme i misbrugsbehandling,<br />
24 | HUS FORBI | nr. 3 marts 2010 | 14. årgang<br />
skal det være muligt, når han/<br />
hun er motiveret, ikke tre måneder<br />
senere. Når man udskrives fra<br />
behandlingen, bør der være bolig<br />
og samtidig gerne en tilknytning<br />
til arbejdsmarkedet. Altså en<br />
grundig efterbehandling og integrerede<br />
sociale interventioner,<br />
således at man reelt integreres i<br />
samfundet og bliver en del af det<br />
snarere end en udstødt størrelse,<br />
der skal gemmes væk i ensomme<br />
etværelses boliger.<br />
Selvom man som psykolog<br />
gør sit bedste for at få sagsbehandler,<br />
misbrugsbehandler,<br />
læge, psykiater og patient til at<br />
tale sammen for at arrangere<br />
en hjælp, der er koordineret og<br />
meningsfuld, lykkes det sjældent<br />
uden enorme anstrengelser,<br />
og resultatet er, at værdifulde<br />
ressourcer spildes i stedet for at<br />
Nødhjælpsarbejdere på Haiti havde taget <strong>Hus</strong> <strong>Forbi</strong> med.<br />
blive stillet til rådighed for dem,<br />
der har mest behov for dem.<br />
Resultatet bliver ofte lappeløsninger,<br />
som blot kridter banen<br />
op til den næste psykiske eller<br />
sociale nedtur.<br />
Ridderkors og stjernebånd,<br />
nye formænd og forgyldte<br />
undersøgelser er naturligvis<br />
godt nok, men det, som social-<br />
og sundheds-sektoren<br />
virkelig trænger til, er en grundig<br />
oprydning, en ny kultur, hvor der<br />
samarbejdes på tværs af faggrænser<br />
og forvaltninger, og at<br />
hjælpen tilrettelægges sådan, at<br />
den kommer borgeren til gode<br />
i fuldt og størst muligt omfang.<br />
Forgyldte ideer og fixe løsninger<br />
har vi set nok af.<br />
Christof Lehmann,<br />
Psy.D., klinisk psykolog,<br />
Psykologhjørnet - Århus<br />
Jeg er netop vendt hjem fra det jordskælvsramte<br />
Haiti, hvor jeg har været<br />
med til at etablere en teltlejr. Det blev<br />
efterhånden en mindre landsby med<br />
kloakrør og vandledninger i jorden.<br />
Hvilket betød, at det blev muligt at<br />
forsyne både 2 køkkener og 18 brusebade,<br />
og nogle enkelte vandskyllende<br />
toiletter. Det blev gjort med en<br />
dansk produceret vandværkspumpe.<br />
Der er mange nationaliteter i lejren,<br />
og en af dagene blev jeg inviteret på<br />
Italiensk frokost. Så midt i arbejdsdagens<br />
travlhed sad jeg sammen med<br />
15 Italienske Røde Kors-folk og nød<br />
deres hjemmelavede pastaret med<br />
deltag i debatten<br />
Skriv et debatindlæg eller et læserbrev til <strong>Hus</strong> <strong>Forbi</strong>, og send det til debat@husforbi.dk<br />
Redaktionen forbeholder sig ret til at forkorte og redigere tilsendt materiale.<br />
Mere end en fix idé<br />
Der er sund fornuft og god økonomi i at tilbyde<br />
de hårdest belastede narkomaner lægeordineret heroin.<br />
af Marisa Matarese<br />
Blandt de omkring 1.400 patienter,<br />
der indgår i det schweiziske<br />
forsøgsprogram med lægeordineret<br />
heroin, PEPS, falder kriminaliteten<br />
i gennemsnit 80 pct., og<br />
deres helbredstilstand forbedres.<br />
Især fordi den heroin, der uddeles<br />
på landets forsøgscentre,<br />
er af bedre kvalitet end den, der<br />
sælges på gaden, og som en ekstra<br />
gevinst sparer samfundet masser<br />
af penge.<br />
- Det er meget dyrere at<br />
afholde omkostninger til hospital,<br />
fængsel og retsvæsen end<br />
at uddele gratis lægeordineret<br />
heroin, siger chefpsykiater Yves<br />
Alexandre Kaufmann, der er<br />
leder at PEPS-forsøgets afdeling i<br />
Geneve.<br />
Opbakning fra samfundet<br />
PEPS startede i januar 1994 som<br />
et forsøgsprojekt med det formål<br />
at afdække, hvorvidt lægeordineret<br />
heroin kunne nedbringe<br />
kriminalitet, sygdomme og<br />
dødsfald blandt narkomaner. Det<br />
er nu uomtvisteligt bevist, og det<br />
er ikke kun fagfolkene på PEPS,<br />
der er begejstrede over resulta-<br />
terne. Også befolkningen kan se<br />
fornuften ved projektet og bakker<br />
op om det. Så meget, at 68 pct.<br />
ved en folkeafstemning i efteråret<br />
stemte for, at ordningen skulle<br />
gøres permanent.<br />
- Samfundets holdning er<br />
generelt positiv. Det har den ikke<br />
altid været. Før i tiden var de<br />
ansatte på hospitalerne, især sygeplejerne,<br />
bange for heroinmisbrugerne.<br />
De var bange for vold<br />
og ustyrlige patienter, men vores<br />
patienter giver dem ikke problemer,<br />
siger Kaufmann.<br />
Klar, hvis uheldet er ude<br />
I de femten år, de schweiziske<br />
stofmisbrugere har haft et<br />
alternativ til illegalt junk eller en<br />
metadonbehandling, er der ikke<br />
registreret en eneste overdosis.<br />
Yves Alexandre Kaufmann mener,<br />
at det skyldes, at det er mere<br />
sikkert at indtage heroin end<br />
metadon.<br />
- Med metadon oplever man<br />
klimaks efter fire timer, og hvis<br />
man i mellemtiden har indtaget<br />
andre stoffer, kan der opstå<br />
komplikationer, når det andet stof<br />
rammer sit højdepunkt. Heroinen,<br />
der injiceres, har en øjeblikkelig<br />
virkning. Hvis der skulle opstå<br />
problemer, ville vi se det her, for<br />
det ville ske med det samme, og<br />
hos os står der uddannet personale<br />
klar til at hjælpe, hvis uheldet<br />
er ude.<br />
Også risikoen for at blive syg<br />
på grund af beskidte kanyler er<br />
elimineret. I løbet af projektets<br />
levetid er kun én person registreret<br />
som hiv-smittet.<br />
Lysten til at vælge en anden vej<br />
I gennemsnit varer behandlingen<br />
af patienter på heroin på PEPScentrene<br />
i Schweiz under tre år.<br />
Det skal ses i forhold til, at patienterne<br />
i gennemsnit har taget stoffer<br />
i mere end 16 år. Men at starte<br />
på en behandling i PEPS kræver<br />
høj motivation og disciplin.<br />
- Der stilles hårde krav til dem.<br />
Når de starter her, har de problemer<br />
af social, kriminel, psykisk<br />
og helbredsmæssig karakter, samt<br />
sidemisbrug. Allerede efter to-tre<br />
måneder ser vi en radikalt forbedret<br />
tilstand. De forandrer sig<br />
fuldstændigt og har stort set intet<br />
sidemisbrug, siger Yves Alexandre<br />
Kaufmann og fortsætter:<br />
- Vores filosofi går ud på at<br />
stille patienterne i en situation,<br />
hvor de har lyst til at vælge<br />
noget andet. Så længe man er på<br />
heroin, har man ikke mulighed<br />
for at vælge. Man er hele tiden på<br />
jagt efter penge til at skaffe nye<br />
stoffer. Her skal de ikke længere<br />
bekymre sig om at skaffe hverken<br />
penge eller stoffer. De har derfor<br />
tid til at ændre deres situation. De<br />
kan for eksempel starte med at<br />
tage vare på sig selv.<br />
Ud over at udgifterne til retsvæsen<br />
og politi falder, i takt med<br />
at patienterne ikke behøver lave<br />
kriminalitet for at få råd til deres<br />
stof, ser man også på centret, at<br />
en pæn del af patienterne vender<br />
tilbage til arbejdsmarkedet.<br />
- Ud af de 50 patienter, vi i øjeblikket<br />
har her i Geneve, har syv<br />
af dem almindeligt arbejde, siger<br />
Yves Alexandre Kaufmann.<br />
For at kunne blive godkendt<br />
til at deltage i ordningen med lægeordineret<br />
heroin i Schweiz skal<br />
man være fyldt 18 år og have haft<br />
et misbrug i minimum to år. Ud<br />
over det skal man have sociale,<br />
psykiske og helbredsmæssige<br />
problemer. |<br />
HUS FORBI | nr. 2 februar 2010 | 14. årgang | 5<br />
I seneste nummer af <strong>Hus</strong> <strong>Forbi</strong> fortalte vi om de<br />
gode erfaringer fra forsøget med lægeordineret<br />
heroin i Schweiz.<br />
Mellemfolkelig hygge<br />
midt i katastrofen<br />
kød og grønsager, hertil hjemmebagt<br />
brød, afsluttet med espresso-kaffe.<br />
Pludselig dukkede deres chef op og<br />
hilste med glædesstrålende øjne. Velkomsten<br />
blev også viderebragt til mig,<br />
den danske blikkenslager. Resten af<br />
dagen gik med brusebads-montage,<br />
og jublen ville ingen ende tage, da<br />
vores lokale runner kom med 24 Coca<br />
Colaer, og brusebadet var klar. Men<br />
som I kan se på billedet, fik vi også tid<br />
til at læse <strong>Hus</strong> <strong>Forbi</strong>.<br />
Ivan Mott, International delegat for<br />
Dansk Røde Kors<br />
katastrofeberedskab.<br />
foto Flemming Schiller
Et blandet kor<br />
Jeg køber som regel <strong>Hus</strong> <strong>Forbi</strong>,<br />
når jeg har en 20'er i lommen og<br />
'han' står der ved lørdagsindkøbet.<br />
Jeg føler meget med de mennesker,<br />
som af den ene eller<br />
anden grund er kommet på den<br />
skæve side, og jeg støtter hjælpen<br />
til 'dem' over en bred kam gennem<br />
flere frivillige NGO'er og ikke<br />
mindst gennem skatten, som jeg<br />
betaler med glæde.<br />
Jeg er klar over, at det ofte blot er<br />
tilfældigheder, som betyder, at jeg<br />
(lige nu) er på den anden side.<br />
Jeg er glad for at arbejde<br />
50-60 timer om ugen, og jeg<br />
accepterer, at jeg skal aflevere<br />
mere end halvdelen af min meget<br />
gode indtægt i skat, idet jeg ved,<br />
at det medfører, at vi lever i et af<br />
verdens mindst ulige samfund.<br />
Jeg står også som vælger bag<br />
den nuværende regering, selvom<br />
jeg ikke er lige tilfreds med alt,<br />
hvad de bedriver.<br />
Men jeg nyder faktisk ikke at slå<br />
op i <strong>Hus</strong> <strong>Forbi</strong> og læse en leder<br />
som 'Oprøret ulmer' der handler<br />
om alt muligt andet end kampen<br />
for de skæve eksistenser, herunder<br />
krigsindsatsen og bekymringen<br />
for fremvæksten af parallelsamfund,<br />
men først og fremmest<br />
er som at læse en af Informations<br />
ledere for 20-30 år siden. Jeg tror,<br />
at det er en enorm misforståelse<br />
at bruge netop dette sted til at<br />
messe sine klassiske, gammeldags<br />
venstreorienterede retirader.<br />
Vi kunne sikkert få en lang og<br />
interessant diskussion om, hvilken<br />
samfundstype som trods alt er<br />
i stand til at tage bedst vare på<br />
sine svageste, især hvis den blev<br />
baseret på realia og ikke dogmatisk<br />
teori.<br />
Lad os være sammen om at kæmpe<br />
for de udstødte og svageste,<br />
for det handler om menneskelighed<br />
og ikke om politisk ståsted.<br />
Jeg håber, at jeg vil kunne læse<br />
<strong>Hus</strong> <strong>Forbi</strong> igen en anden gang.<br />
Venligst<br />
Jacob Nielsen, speciallæge<br />
illustration Louise Thrane Jensen<br />
Kære Jacob Nielsen,<br />
Tak for dit indlæg. <strong>Hus</strong> <strong>Forbi</strong> er sat på<br />
jorden af to årsager. Dels skal avisen<br />
være med til at skabe en indtægt<br />
til vores sælgere, der alle er enten<br />
nuværende eller tidligere hjemløse,<br />
dels skal den være med til at sætte<br />
fokus på social ulighed og det samfund<br />
eller de mekanismer, der skaber<br />
uligheden. Det prøver vi at gøre med<br />
artikler og debatskabende indlæg. Når<br />
jeg i min leder ’Oprøret ulmer’ tager<br />
afsæt i, at der i den danske befolkning<br />
er en voksende modstand mod<br />
tingenes tilstand, så gør jeg det, fordi<br />
jeg kan begrunde og dokumentere, at<br />
modstanden netop er bred folkelig og<br />
ikke, som du konkluderer dig frem til,<br />
isoleret til en snæver venstrefløj med<br />
rod i 70’ernes retorik og dogmatik.<br />
Lad mig give dig et par eksempler:<br />
Håndteringen af karrikaturkrisen, der<br />
blev foranlediget af Muhammed-tegningerne,<br />
er blevet undsagt af blandt<br />
andre tidligere udenrigsminister Uffe<br />
Ellemann Jensen (V), Dansk Industris<br />
direktør, Hans Skov Christensen, og<br />
Grundfos bestyrelsesformand, Niels<br />
Due Jensen. Ingen af disse personer<br />
kan vel beskyldes for at være specielt<br />
venstreorienterede. Det mener jeg<br />
heller ikke, at man kan sige om den<br />
borgerlige debattør Ulrik Høy og brigadegeneral<br />
Finn Særmark Thomsen,<br />
der begge har krævet at få nedsat en<br />
kommission, der skal kulegrave grundlaget<br />
for Danmarks krigsførelse i Irak.<br />
Jeg tvivler også på, at godsejer og<br />
tidligere minister Britta Schall Holberg<br />
(V) synger Internationale eller Når jeg<br />
ser et rødt flag smælde, men alligevel<br />
er hun med i koret af bekymrede<br />
danskere. I et interview fra januar i år<br />
siger hun: ’Desværre er vi ved at få et<br />
samfund, der indsnævrer friheden og<br />
de lige muligheder’.<br />
Altså, kære Jacob Nielsen. Jeg tror, jeg<br />
må melde hus forbi, når du anklager<br />
mig og min leder for at være betonkommunistisk<br />
og venstre-agitatorisk.<br />
Store dele af den danske befolkning<br />
er bekymrede over udviklingen i det<br />
danske samfund, og det, de nu kræver,<br />
er ikke rød front, men fælles front mod<br />
ulighed, udstødelse, forhånelse og<br />
flere forringelser.<br />
Venlig hilsen<br />
Jens Høvsgaard, ansv. redaktør<br />
HUS FORBI | nr. 3 marts 2010 | 14. årgang | 25
Mændenes Hjem fylder 100 år<br />
26 | HUS FORBI | nr. 3 marts 2010 | 14. årgang<br />
I dag kommer her<br />
både mænd og<br />
kvinder. De fleste<br />
er stofmisbrugere,<br />
og omgangstonen<br />
er rå, men alligevel<br />
holder brugerne af<br />
stedet.<br />
af Lisbeth Rindholt<br />
foto Martin Bubandt
HUS FORBI | nr. 3 marts 2010 | 14. årgang | 27
I starten<br />
tænkte<br />
jeg: Hold<br />
da op,<br />
her skal<br />
jeg sgu<br />
ikke ind!<br />
Martin Hansen<br />
Martin Hansen Flemming Thorup<br />
28 | HUS FORBI | nr. 3 marts 2010 | 14. årgang
Hektisk i stuen,<br />
mere ro på tredje<br />
- Velkommen til de mærkelige mænds hjem,<br />
griner en af fyrene i flokken af mænd, der<br />
hænger ud foran indgangen til Mændenes<br />
Hjem. Da han har afleveret sin velkomstreplik,<br />
forsvinder han hastigt ned ad Istedgade.<br />
Indenfor er der mindre crowded. Der står<br />
nogle mænd og roder i kasserne henne ved<br />
døren. Der er fixeværktøj (små poser med<br />
kanyler, vat og rent vand) og kondomer i kasserne.<br />
To udenlandske fyre sidder og stener<br />
i de grønne, såkaldte koksestole langs med<br />
væggen. Og trafikken gennem det store, åbne<br />
kontaktstedslokale glider lydefrit.<br />
En af medarbejderne i huset, Søren Blådal,<br />
kommer fotografen og mig i møde. Et par af<br />
brugerne griner og puffer kammeratligt til<br />
hinanden, men hilser på Søren, da han går<br />
forbi.<br />
Medarbejderne på Mændenes Hjem er<br />
jævnligt vidner til en barsk omgangstone<br />
blandt husets gæster og beboere. Men ikke<br />
denne formiddag.<br />
- Jeg låser lige jeres ting inde nedenunder,<br />
siger Søren med et smil.<br />
- Alt kan ske på Mændenes Hjem.<br />
På trappen støder vi på Flemming Thorup.<br />
Han er en af dem, der bor fast i huset.<br />
Helt 'Anders And' med alle de folk<br />
Flemmings værelse ligger i Boenheden på<br />
tredje sal. Midt på en lang gang med køkken i<br />
den ene ende og fælles opholdsrum i den anden.<br />
Normalt arbejder Flemming på Café Sonja<br />
i Saxogade. Men han er kommet til skade med<br />
sit knæ og er hjemme i dag.<br />
- Jeg vil nu ikke kalde de her otte kvadratmeter<br />
mit hjem. Der er ikke så meget at råbe<br />
hurra for, siger han, mens han rydder noget tøj<br />
af vejen, så der bliver plads til at sidde i lænestolen<br />
og på sengen. Han er lige fyldt 61 år, og<br />
der står stadig et par flag fra dagen.<br />
- Det var en god fødselsdag med boller og<br />
balloner og det hele, fortæller han. Han har<br />
boet i Boenheden et års tid og har tidligere<br />
arbejdet som bl.a. operatør og chauffør, men<br />
’kom ud i noget narko’ og mistede sin lejlighed.<br />
Før han fik sit nuværende værelse, boede han i<br />
otte måneder på herberget på første sal.<br />
- Der er tit ballade dernede. Der ryger så<br />
mange folk ud og ind ad døren. Det er helt<br />
'Anders And'. Heroppe er der mere ro på.<br />
Helt stille er der nu ikke. Da vi kommer ud<br />
på gangen, råber en fyr en masse usammenhængende<br />
ord fra et af værelserne.<br />
- Jeg tror, han er på et eller andet, griner<br />
Flemming.<br />
På vej ned ad trappen går vi forbi en kvinde.<br />
Hun har hætten trukket godt op over hovedet.<br />
På Mændenes Hjem bor der kun mænd,<br />
men kvinder har lov til at komme på besøg i<br />
bodelen, og de kan også benytte sygepleje-<br />
og tandlægeklinikken. Kvinden med hætten<br />
forsvinder ind i mængden af mennesker i<br />
stueetagen.<br />
Her skal jeg sgu ikke ind<br />
Det er frokosttid, og cafébordene er godt fyldt<br />
op. Dagens varme ret er mørbrad med kartoffelmos<br />
og rødbeder. Den koster 15 kroner. I<br />
cafeen bliver der serveret ’gammeldags’ dansk<br />
mad. For det er sådan, brugerne vil have det.<br />
33-årige Martin Hansen er ingen undtagelse.<br />
- Det er god mad, det her, konstaterer han<br />
og spidder et stykke kød med gaflen. Han er<br />
kommet i miljøet omkring Mændenes Hjem i<br />
12 år. Men det er først inden for det seneste år,<br />
at han rigtigt er begyndt at bruge stedet.<br />
- I starten tænkte jeg: Hold da op, her skal<br />
jeg sgu ikke ind! Folk sad og fixede ude foran,<br />
og jeg havde ikke lyst til at vise, at jeg også<br />
tog stoffer. Men det har jeg lært at acceptere.<br />
Og nu kan jeg godt lide at sidde og tale med de<br />
’gode’ folk herinde, siger han og fortæller, at<br />
han begyndte at tage heroin, da han var 17 år.<br />
Han har tidligere boet på bl.a. Skansegården<br />
(forsorgshjem i Hillerød), men de seneste par<br />
måneder har han haft et værelse på herberget i<br />
Mændenes Hjem.<br />
- Det er hyggeligt. Men det er også råt. Man<br />
kan f.eks. ikke bare sidde i sofaen og spise<br />
popcorn og hygge sig, mens man ser fjernsyn.<br />
Man skal hele tiden snakke, holde øje med<br />
sine ting og være på vagt. For folk stjæler med<br />
arme og ben. Noget han virkelig kan tale med<br />
om. En dag, da han lænede sig ind over bordet<br />
for at spise, fik han stjålet sin jakke, der hang<br />
på stoleryggen.<br />
Det lange træbord med frokostgæster er<br />
næsten tomt. De andre spisende forsvandt lige<br />
så stille, da de fandt ud af, at vi stillede spørgsmål<br />
og tog billeder. Ud over Martin sidder der<br />
nu kun <strong>Hus</strong> <strong>Forbi</strong>-sælgeren Jan Andreasen,<br />
som lige har købt en lille stak aviser.<br />
Mødt med varme og næstekærlighed<br />
Personalet skal anrette onsdagskaffe til<br />
medarbejdere og brugere. Så vi bliver ’smidt<br />
væk’ fra bordet. Ind i den brune campingvogn,<br />
der er en del af cafeen. Vognen f<strong>unge</strong>rer som<br />
et mødelokale, hvor bl.a. brugere og medarbejdere<br />
kan tale uforstyrret sammen. Der er<br />
nysgerrige blikke overalt, så vi trækker de<br />
små gardiner i campingvognen for.<br />
Mændenes Hjem er berygtet for at være det<br />
mest rå hjemløsested i byen, men det er ikke<br />
de ord, Jan hæfter på stedet.<br />
- Jeg er fra starten blevet mødt med varme<br />
og næstekærlighed herinde. Der er en stor<br />
forståelse for, at ens situation kan ændre sig<br />
på et splitsekund, fortæller den 53-årige. Han<br />
blev skilt i 1997 og 'mistede alt', hvorefter han<br />
gik ned med en depression.<br />
- Jeg troede, at jeg kunne drikke sorgen<br />
væk, men det kan man jo ikke, siger han. På<br />
det tidspunkt gik han på landevejen, så det var<br />
mest brændevin og kirsebærvin, han dulmede<br />
sin smerte med. Han har boet to år i Boenheden,<br />
men er netop flyttet ind på Kollegiet, Gl.<br />
Køge Landevej (hjemløseherberg i Valby).<br />
- Det er et godt sted, men jeg kan jo ikke<br />
sidde og kukkelure på mit værelse hele dagen.<br />
Jeg må ud.<br />
Derfor kommer han jævnligt på Vesterbro,<br />
mest for at møde de lokale kendinge og vennerne,<br />
han har fået derinde, og for at sælge<br />
aviser, og sådan skal det umiddelbart blive ved<br />
med at være.<br />
- Jeg har ingen drømme mere, siger han med<br />
et lille smil.<br />
- Jeg er alt for bange for at miste igen.<br />
Han siger farvel til os, trækker huen ned<br />
over ørene og zigzagger med aviserne under<br />
armen ud gennem den voksende flok af højrøstede<br />
mænd foran døren. |<br />
HUS FORBI | nr. 3 marts 2010 | 14. årgang | 29
30 | HUS FORBI | nr. 3 marts 2010 | 14. årgang
HUS FORBI | nr. 3 marts 2010 | 14. årgang | 31
Jeg drømmer faktisk<br />
ikke rigtigt om noget<br />
andet liv<br />
Du kan som regel møde Palle Larsen på gaden på Nørrebro. Her er han dag og nat,<br />
og her føler han sig hjemme. Også selvom han har en bolig i Valby.<br />
| historie fra gaden |<br />
af Birgitte Ellemann Höegh<br />
foto Holger Henriksen<br />
Uden for en opgang på Nørrebro i København<br />
står Palle Larsens vogn. Det er en rollator. Den er<br />
belæsset med sovegrej og fyldte plastikposer surret<br />
fast med et halstørklæde og noget snor. Den<br />
har stået der de seneste par dage.<br />
- Den er der sgu ingen, der render med, mener<br />
Palle, der som så ofte før har overnattet hos vennen<br />
Onkel, fordi det var blevet for koldt og for<br />
utrygt at sove på gaden.<br />
- Man bliver jo rullet indimellem, og så vil jeg<br />
hellere være hos Onkel, for dér kommer sgu ikke<br />
nogen, og han er altid villig til at lukke mig ind.<br />
Palle har ellers en ’skæv bolig’ i Valby. Men<br />
han er der aldrig, for der er for ensomt.<br />
- Jeg kender jo ikke et øje derude. Jeg er<br />
- Det gælder om<br />
at ligge tæt, for så<br />
undgår vi en kold<br />
sidevind og har<br />
hinanden, hvis der<br />
kommer nogen, der<br />
vil rulle os.<br />
vokset op på Nørrebro, og det er her, jeg kender<br />
folk, og de gider sgu ikke tage med ud til Valby.<br />
Så for det meste er han sammen med de andre<br />
hjemløse i kvarteret. Spiser morgenmad på Morgencafeén<br />
i Blågårds Kirke, frokost på varmestuerne,<br />
hænger ud på et vaskeri på Nørrebrogade,<br />
går nogle ture og sover sammen med fem til ti<br />
venner og bekendte i klynger på gaden.<br />
- Det gælder om at ligge tæt, for så undgår vi<br />
en kold sidevind og har hinanden, hvis der kommer<br />
nogen, der vil rulle os. Jeg har en sovepose,<br />
der kan gå ned til minus 15 grader, så jeg klarer<br />
Læs flere historier fra gaden på www.husforbi.dk<br />
al slags vejr. Det mest irriterende er, at man skal<br />
ud af den for at tisse, siger Palle, men holder<br />
alligevel fast i, at det er bedre end at være alene i<br />
det ensomme hus i Valby.<br />
Slog en mand ihjel<br />
Palle har været på gaden i 30 år, selvom han indimellem<br />
har haft en bolig – i 11 af årene dog med<br />
tremmer for ruderne.<br />
- Det er ikke nogen hemmelighed, at jeg har<br />
slået en mand ihjel. Han skulle bare væk. Det var<br />
på grund af familieproblemer, og dem vil jeg ikke<br />
komme nærmere ind på.<br />
Det er 25 år siden, Palle begik drabet. I dag er<br />
han førtidspensionist og sælger <strong>Hus</strong> <strong>Forbi</strong>. Det<br />
har han gjort, siden avisen startede for fjorten år<br />
siden.<br />
- Jeg drømmer faktisk ikke rigtigt om noget<br />
andet liv. Hvis bare jeg kan overleve de næste 20<br />
år, så er det fint. Jeg drikker ikke så meget mere.<br />
Jeg skal have 30 stærke øl, før jeg er fuld, og det<br />
gider jeg ikke hver dag. I dag har jeg kun drukket<br />
fire øl og så tre gajoler (vodka med lakridssmag,<br />
red.), siger han, da vi møder ham omkring klokken<br />
et.<br />
Ønsker sig en ny hund<br />
Det er først for nylig, at Palle er begyndt at gå<br />
med rollator, indtil for et par uger siden havde<br />
han sine ejendele i en barnevogn, men det satte<br />
en bilist en midlertidig stopper for.<br />
- Jeg blev kørt ned uden for varmestuen i<br />
Stengade af en mand, der bakkede helt vildt<br />
ud. Først kørte han over mit ene ben, og da han<br />
skulle flytte bilen væk fra benet, kørte han over<br />
det andet.<br />
Benene har det bedre nu, og Palle ser frem<br />
til, at han snart kan hente barnevognen, der er<br />
midlertidigt opmagasineret i Onkels gård, og så<br />
håber han, at han kan få sig en hund..<br />
- Min gamle hund døde for halvandet år siden.<br />
Den blev sparket ihjel af én nede i Stengade uden<br />
nogen grund. Jo, måske fordi den var drægtig<br />
med syv hvalpe – og det generede ham. Så jeg vil<br />
gerne have en ordentlig lille hvalp, som kan finde<br />
ud af at gå ved siden af mig på gaden. |<br />
3spørgsmål<br />
til Palle Larsen, 50 år og<br />
<strong>Hus</strong> <strong>Forbi</strong>-sælger<br />
hvor er du på vej hen?<br />
- Op til min ven Onkel. Vi får nok en lille<br />
én, snakker, spiller kort og hygger os så<br />
meget vi kan. Indtil videre! Men det kan jo<br />
godt være, at der sker noget, så vi skal ud<br />
og gå en tur.<br />
keder du dig aldrig?<br />
- Keder mig? Det har jeg sgu ikke tid til.<br />
Der sker så meget. Jeg kan sidde nede på<br />
vaskeriet og se en masse ting ske på gaden<br />
– både sjove ting, men også alvorlige og<br />
spændende ting.<br />
hvad fik du at spise i går?<br />
- Koteletter i sådan en færdigbakke nede<br />
ved Blågårds Kirke. Det er noget Projekt<br />
Udenfor står for, og det er rimelig god<br />
mad. Man betaler ikke, men der står en<br />
bøtte, som man kan putte penge i. Det gør<br />
jeg indimellem. Man skal jo bidrage lidt.