ALKYMISTEN - Filuren
ALKYMISTEN - Filuren
ALKYMISTEN - Filuren
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
<strong>ALKYMISTEN</strong><br />
UNDERVISNINGSMATERIALE
<strong>ALKYMISTEN</strong><br />
SIDE 2<br />
Indhold<br />
Om undervisningsmaterialet .............................................................................................................................................3<br />
”Alkymisten” af Paulo Coelho (bearbejdet version) .................................................................................................. 4<br />
Resume .....................................................................................................................................................................................19<br />
Karakterliste ............................................................................................................................................................................20<br />
Temaer i ”Alkymisten” .........................................................................................................................................................21<br />
Arbejdsspørgsmål ................................................................................................................................................................23<br />
Quiz ...........................................................................................................................................................................................24<br />
Portræt af Paulo Coelho ....................................................................................................................................................26<br />
Fakta om bogen ”Alkymisten” .........................................................................................................................................28<br />
Interview med manuskriptforfatter og instruktør Malte Claudio Lind ............................................................29<br />
Interview med animator Arthur Steijn .........................................................................................................................31<br />
Fakta om forestillingen ”Alkymisten” ............................................................................................................................32<br />
Uddrag fra manuskriptet ...................................................................................................................................................33<br />
Kostumetegninger af Rebecca Arthy............................................................................................................................36
OM UNDERVISNINGSMATERIALET<br />
Den 25. februar 2011 har Teater Vestvolden<br />
og <strong>Filuren</strong> urpremiere på forestillingen ”Alkymisten”.<br />
I den forbindelse har vi udarbejdet nærværende<br />
undervisningsmateriale, der henvender<br />
sig til skoler og andre institutioner.<br />
Materialet er gratis, og kan bruges både før<br />
og efter teateroplevelsen.<br />
Materialet henvender sig til alle klassetrin, og<br />
kan inspirere lærere i fagene dansk, historie<br />
og drama.<br />
Formålet med undervisningmaterialet er at<br />
klæde lærere og elever på i en sådan grad, at<br />
de og deres elever får en forrygende oplevelse,<br />
når de ser eller har set forestillingen.<br />
Men der er også værdifulde pædagogiske<br />
redskaber, der kan bruges på længere sigt i<br />
forbindelse med teaterbesøg.<br />
Undervisningsmaterialet indeholder en bearbejdet<br />
version af Paulo Coelhos bestseller.<br />
Versionen er egnet til oplæsning for eleverne.<br />
Vil man blot have en kort introduktion til<br />
historien, kan man med fordel orientere sig i<br />
det korte resume.<br />
Den omskrevne version og resume efterfølges<br />
af en karakterliste samt en gennemgang<br />
af de vigtigste temaer i fortællingen. Hertil<br />
er knyttet en række arbejdsspørgsmål samt<br />
en quiz.<br />
I kan også læse et interviewportræt af Paulo<br />
Coelho, ligesom I kan få indsigt i instruktørens<br />
og animatorens overvejelser.<br />
Slutteligt vil I finde et fyldigt uddrag fra det<br />
manuskript, vi bruger i forestillingen. I kan<br />
tydeligt fornemme de sproglige og indholdsmæssige<br />
ændringer i forhold til den<br />
oprindelige tekst, hvis sproglige miljø er<br />
forsøgt gengivet i den bearbejdede version.<br />
Det er op til læreren selv at bedømme, hvordan<br />
stoffet skal formidles, og i hvor høj grad<br />
eleverne skal inddrages i undervisningen.<br />
Spørgsmålene lægger dog op til diskussion i<br />
klassen.<br />
Undervisningsmaterialet kan frit hentes på<br />
<strong>Filuren</strong>s og Teater Vestvoldens hjemmeside,<br />
og kan mangfoldiggøres på skolen, såfremt<br />
læreren bedømmer, at eleverne vil have noget<br />
ud af at få et eksemplar hver.<br />
Udover dette materiale kan I og eleverne<br />
finde computerspil på såvel <strong>Filuren</strong>s som på<br />
Teater Vestvoldens hjemmeside fra d. 15.<br />
februar 2011.<br />
UNDERVISNINGSMATERIALE<br />
Materialet er udarbejdet af Charlotte Broder<br />
Bruun og Jacques Rahr Knudsen, <strong>Filuren</strong>.<br />
God fornøjelse med materialet!<br />
Du kan altid ringe eller skrive til os, hvis du<br />
har spørgsmål til forestillingen, undervisningsmaterialet,<br />
tilbud til institutioner eller<br />
andet.<br />
<strong>Filuren</strong><br />
Teatret i Musikhuset Aarhus<br />
Thomas Jensens Allé 2<br />
8000 Århus C<br />
Tlf.: 2284 8185<br />
Email: teater@filuren.dk<br />
Web: www.filuren.dk<br />
Teater Vestvolden<br />
Høvedstensvej 49<br />
2650 Hvidovre<br />
Tlf.: 3677 2300<br />
Email: post@teatervestvolden.dk<br />
Web: www.teatervestvolden.dk<br />
Illustrationter: Arthur Steijn<br />
SIDE 3
<strong>ALKYMISTEN</strong><br />
SIDE 4<br />
<strong>ALKYMISTEN</strong> AF PAULO COELHO<br />
bearbejdet til intern undervisningsbrug af Jacques<br />
Rahr Knudsen<br />
OBS: Denne tekst er en fri omskrivning af Paulo Coelhos<br />
”Alkymisten”.<br />
Der er foretaget såvel sproglige som indholdsmæssige<br />
ændringer.<br />
Bearbejdningen følger kronologisk den oprindelige<br />
roman, men er blevet forkortet.<br />
Af ophavsretsmæssige årsager er bearbejdelsen kun<br />
beregnet på intern brug<br />
inden for en lukket kreds af teaterkontaktlærere.<br />
Teksten må ikke offentliggøres eller distribueres.<br />
Santiago vågnede meget tidligt denne morgen.<br />
Han havde drømt den samme drøm<br />
igen, og kunne slet ikke få ro i kroppen. Da<br />
han spærrede øjnene op, og kiggede på det<br />
store træ over ham, vågnede fårene også lidt<br />
efter lidt. Santiago var fårehyrde, og havde<br />
sovet med sine får i en gammel kirkeruin.<br />
Santiago var sikker på, at fårene forstod ham.<br />
De havde alle navne, og det var som om, de<br />
forstod, hvad han sagde til dem. Men det<br />
var alligevel ikke altid lige nemt at finde på<br />
noget klogt at fortælle fårene. Derfor læste<br />
han ofte højt af de bøger, han slæbte med<br />
i sin taske. Santiago kunne nemlig godt lidt<br />
at læse. Men i de sidste par dage havde han<br />
kun snakket med fårene om den pige og den<br />
handelsmand, han og fårene om nogle få<br />
dage ville besøge inde i byen.<br />
"Jeg skal have solgt noget uld," sagde Santiago<br />
til handelsmanden, da han nåede byen.<br />
"Jeg har travlt," svarede handelsmanden.<br />
"Kom tilbage i eftermiddag!" Santiago satte<br />
sig ned sammen med sin fåreflok, og begyndte<br />
at bladre i en bog. Bag ved ham sagde<br />
en stemme: "kan fårehyrder virkelig læse?<br />
Hvor har du lært det?". Det var handelsmandens<br />
smukke datter, der spurgte. "Jeg har da<br />
lært det i skolen," svarede Santiago. "Jamen,<br />
hvis du har gået i skole, hvorfor er du så kun<br />
fårehyrde?" Santiago vidste, at hvis han fortalte<br />
hende sandheden, så ville hun aldrig tro<br />
ham. Derfor fortalte han hende bare nogle<br />
historier, han havde oplevet.<br />
Om eftermiddagen fik Santiago solgt sit uld,<br />
og han kunne drage videre.<br />
Fårene var Santiagos bedste venner. De var<br />
nemme at passe, skulle kun have vand og<br />
mad og et trygt sted at sove. Til gengæld for<br />
det afleverede de uld, selskab og kød. Santiago<br />
havde været fårehyrde i efterhånden to<br />
år, og kendte alle de bedste steder i hele det<br />
område i Sydspanien, der kaldes Andalusien.<br />
Og det var det bedste, han vidste. Inden han<br />
blev fårehyrde, havde han faktisk gået på<br />
en slags præsteskole i nogle år. Men da han<br />
blev seksten år, havde han taget mod til sig,<br />
og havde fortalt sin far, at han ikke gad være<br />
præst.<br />
Faren blev først meget skuffet, men gav så<br />
sin søn tre guldmønter, som han kunne købe<br />
nogle får for. Med et kys på kinden tog de<br />
afsked, og faren sagde: "Drag nu ud i verden,<br />
og se alle de flotte ting, der er. Jeg ved, at du<br />
vil vende tilbage og se, at din egen landsby<br />
er det mest betydningsfulde, der findes. Og<br />
så drog Santiago afsted.<br />
Mens Santiago sad og tænkte tilbage på<br />
faren, præsteskolen og handelsmandens<br />
smukke pige, kom han i tanker om, at der<br />
i en by ikke langt fra, hvor han var, fandtes<br />
en gammel kone, der kunne tyde drømme.<br />
Den kone ville han gerne møde, da han nu
to nætter i træk havde drømt den samme<br />
mærkelige drøm.<br />
Den gamle kone kom ham i møde, tog hans<br />
hænder, og bad ham sætte sig. Da de sad<br />
ned, begyndte konen at sige en mystisk bøn.<br />
Santiago blev bange, hans hænder begyndte<br />
at ryste, og den gamle kone kiggede ned<br />
på dem. "Hvor spændende," sagde hun. "Du<br />
er kommet for at få forklaret dine drømme.<br />
Drømmene er Guds sprog. Når han taler vort<br />
sprog, kan jeg tyde dem. Men hvis han taler<br />
i din sjæls sprog, er det kun dig, der kan forstå<br />
dem. Men uanset hvad, så skal jeg have<br />
mine penge."<br />
Øv, endnu et fupnummer, tænkte Santiago,<br />
men besluttede så alligevel, at han ville give<br />
det en chance, og begyndte så at fortælle:<br />
"Jeg drømte, at jeg var sammen med mine<br />
får, som gik og græssede. Et barn dukker<br />
op, og begynder at lege med fårene. Barnet<br />
leger et stykke tid, og tager mig så i hånden,<br />
og fører mig til pyramiderne i Egypten. Og<br />
da vi står der foran de mægtige pyramider,<br />
siger barnet til mig: "Hvis du kommer hertil,<br />
vil du finde en skjult skat." Og netop da barnet<br />
skal til at vise mig det præcise sted, hvor<br />
skatten er begravet, så vågner jeg, og drømmen<br />
er væk. Det har jeg nu drømt to nætter<br />
i træk."<br />
Den gamle kone sad helt stille i nogen tid,<br />
og sagde så: "Du skal ikke betale noget nu,<br />
men jeg vil have en tiendedel af skatten,<br />
hvis du finder den." Santiago lo af glæde, for<br />
han havde netop sparet nogle mønter på at<br />
få tydet en drøm, der helt sikker kun var en<br />
drøm. "Nå, tyd så drømmen for mig, sagde<br />
han til konen." "Først skal du sværge på, at<br />
du giver mig en tiendedel af skatten, når<br />
du finder den." "Okay," sagde Santiago, og<br />
konen fortsatte: "Jeg kan tyde din drøm, da<br />
den er på vort sprog. Men det er en vanskelig<br />
drøm at tyde, og derfor vil jeg have en<br />
belønning. Du skal tage til pyramiderne. Jeg<br />
har aldrig selv hørt om dem, men hvis det er<br />
et barn, der viste dig dem, så eksisterer de.<br />
Der vil du finde en skat, som vil gøre dig til<br />
en rig mand."<br />
Santiago blev først sur over at høre sådan<br />
noget sludder, men kom så i tanker om, at<br />
han ikke skulle betale noget for det. "Jamen<br />
hvad nu, hvis jeg ikke kan komme til Egypten,"<br />
spurgte han. "Ja, så får jeg ikke mine<br />
UNDERVISNINGSMATERIALE<br />
penge, det vil ikke være første gang," svarede<br />
konen, der nu sagde til Santiago, han at<br />
skulle gå.<br />
Santiago satte sig ned, for at læse lidt i sin<br />
bog. Mens han sad der, kom en gammel<br />
mand hen til ham, og begyndte at snakke.<br />
Santiago gad ikke høre på den gamle mand,<br />
og havde bare lyst til at være i fred. Manden<br />
blev ved, og spurgte Santiago, hvad bogen<br />
hed. Santiago viste manden bogen, og<br />
manden sagde: "Det er en vigtig, men meget<br />
kedelig bog. Det er en bog, der fortæller det<br />
samme som næsten alle andre bøger. Den<br />
slutter med at forklare, at alle tror på verdens<br />
største løgn." Hvad er verdens største løgn,"<br />
ville Santiago vide. "På et tidspunkt mister vi<br />
kontrollen med vores liv, og skæbnen overtager<br />
styringen. Det er verdens største løgn,"<br />
svarede den gamle mand.<br />
"Det er ikke sket for mig," sagde Santiago.<br />
"Jeg har selv bestemt, at jeg ville være fårehyrde<br />
og ikke præst." "Det er også bedre,"<br />
svarede den gamle mand. "For du kan jo lide<br />
at rejse." Nu syntes Santiago, at manden var<br />
lidt skummel. Han kunne jo ligefrem læse<br />
hans tanker. "Hvor kommer du fra," ville<br />
Santiago vide. "Fra mange steder," svarede<br />
den gamle mand. "Nej, lad nu være!,” sagde<br />
Santiago. ”Fint, så lad os sige, at jeg kommer<br />
fra en by, der hedder Salem." Santiago havde<br />
aldrig hørt om Salem, og spurgte: "Hvad<br />
SIDE 5
<strong>ALKYMISTEN</strong><br />
SIDE 6<br />
lavede du så i Salem?" "Jeg er kongen af<br />
Salem," svarede den gamle mand.<br />
Santiago vidste slet ikke, hvad han skulle<br />
sige. Gjorde manden grin med ham? "Jeg<br />
hedder Melkizedec," sagde manden, og<br />
fortsatte: "Giv mig en tiendedel af dine får, så<br />
skal jeg fortælle dig, hvordan du når frem til<br />
den skjulte skat." "Hvad", tænkte Santiago.<br />
"Hvordan kan den gamle nisse vide noget<br />
om mine drømme? Vil han snyde mig?" Men<br />
det var som om, kongen kunne læse Santiagos<br />
tanker. For uden at sige noget, tog den<br />
gamle mand en pind, og kradsede navnene<br />
på Santiagos forældre i sandet. "Men jeg er<br />
jo kun en lille, ubetydelig fårehyrde," sagde<br />
Santiago. "Hvorfor kan jeg komme til at<br />
tale med en vaskeægte konge?" "Det er der<br />
forskellige grunde til," sagde kongen. "Den<br />
vigtigste er, at du har været i stand til at<br />
følge din livsbane. At følge sin livsbane vil<br />
sige, at du har gjort det, du altid har haft lyst<br />
til. Men nu må vi til at slutte. I morgen på<br />
samme tid kommer du med en tiendedel af<br />
din fåreflok, og så fortæller jeg dig, hvordan<br />
du finder den skjulte skat."<br />
Nu kan det nok være, Santiago havde fået<br />
noget at tænke over. Skulle han virkelig skille<br />
sig af med sine får, for at tage på en skattejagt.<br />
Det lød godt nok skørt, men han måtte<br />
indrømme, at både den gamle kone og kongen<br />
af Salem havde overbevist ham. Afrika lå<br />
lige der på den anden side af vandet. Rejsen<br />
var let nok, og til sidst havde han besluttet<br />
sig. Han ville prøve at følge den livsbane,<br />
kongen havde talt om.<br />
Næste dag mødte Santiago frem med seks<br />
får. Resten havde han solgt til sin gode ven.<br />
"Hvor er så skatten," spurgte han. "Skatten<br />
er i Egypten, nær ved pyramiderne," sagde<br />
kongen. Santiago blev næsten helt rundtosset.<br />
Han havde ikke fortalt kongen om<br />
hverken den gamle dame eller sine drømme.<br />
"For at finde frem til skatten, må du følge<br />
den sti, der er lagt af Gud. Til at hjælpe dig,<br />
får du disse to ædelsten. De hedder Urim og<br />
Tummim," sagde kongen og rakte Santiago<br />
en hvid og en sort ædelsten. "Den sorte står<br />
for 'ja', den hvide for 'nej'. Når du ikke kan<br />
se stien helt tydeligt, så brug stenene. Husk<br />
at stille dem tydelige spørgsmål, og forsøg<br />
først at tage dine egne beslutninger, før du<br />
bruger stenene. Farvel og god rejse!"<br />
"Hvor er Afrika mærkeligt," tænkte Santiago.<br />
Han sad på en slags bar, hvor en gruppe<br />
mænd sad og røg på vandpiber. Santiago<br />
vidste ikke helt, hvad han skulle gøre. Han<br />
havde solgt sine får til en god pris, og havde<br />
godt med penge på lommen. Mens Santiago<br />
sad der og nød en kop te, var der en<br />
stemme der på spansk spurgte: "Hvem er<br />
du?" Santiago vendte sig om, og så en ung<br />
mand, der var klædt som en vesterlænding,<br />
men som helt klart var lokal. "Hvorfor kan du<br />
spansk," spurgte Santiago. Drengen svarede,<br />
at de fleste kunne spansk, fordi byen kun lå<br />
et par timers sejlads fra Spanien. Santiago<br />
forklarede drengen, at han havde brug for<br />
at komme til pyramiderne, og at han gerne<br />
ville hyre drengen som guide. "Har du penge<br />
nok," spurgte drengen. "For det er en lang<br />
og farlig rejse, hvor vi skal krydse hele den<br />
store Saharaørken." Santiago viste drengen<br />
nogle seddelbundter, og de forlod baren.<br />
"Vi kan nå Sahara i morgen, hvis vi køber et<br />
par kameler," sagde drengen, da de var kommet<br />
hen til den store markedsplads midt i<br />
byen. "Giv mig dine penge. Der er så mange<br />
tyve her i Tanger, og hvis du holder dem,<br />
så bliver du helt sikkert bestjålet." Santiago<br />
stolede på sin nye ven, og han var faktisk<br />
noget utryg både her og i baren, hvor alle de<br />
fremmede mænd kiggede langt efter ham,<br />
da han viste seddelbundterne frem. Altså fik<br />
drengen alle Santiagos penge.<br />
De to nye venner gik rundt på markedet, og<br />
standsede ved en bod, der handlede med<br />
smukke dolke. Santiago stod og kiggede på<br />
en flot, juvelbesat dolk i lang tid. Uden at<br />
kigge sig tilbage spurgte han sin nye ven,<br />
om han ikke kunne spørge, hvad den kostede.<br />
Men der kom intet svar. Allerede før<br />
Santiago havde drejet hovedet vidste han,<br />
hvad der var sket. Drengen, der skulle være
hans guide, var stukket af med alle pengene.<br />
Santiago græd og græd. Han vidste slet<br />
ikke, hvad han nu skulle gøre. Helt alene i en<br />
fremmed by uden penge, uden noget sted<br />
at overnatte og uden mad. Da han var kommet<br />
lidt til sig selv, åbnede han sin taske, og<br />
fandt straks de to smukke ædelsten, som<br />
han næsten havde glemt. Han følte straks en<br />
stor lettelse. Han kunne jo bare sælge en af<br />
stenene, og købe en billet tilbage til Spanien.<br />
Men i det samme kom han i tanker om alt<br />
det, den gamle konge havde sagt om livsbanen.<br />
Derfor spurgte han i stedet stenen, om<br />
den gamle konge stadig beskyttede ham,<br />
og om han stadig ville nå frem til skatten. Til<br />
begge dele svarede stenene ja. Lettet faldt<br />
Santiago i søvn lige på stedet.<br />
Han vågnede ved at nogen puffede til ham.<br />
Han havde sovet midt på markedspladsen,<br />
der nu skulle til at åbne. Santiago måtte<br />
videre.<br />
I en lille by et stykke vej fra Tanger lå en<br />
lille butik, der handlede med glas. Ejeren<br />
af butikken var en gammel mand, der i sin<br />
tid havde stor succes med sin forretning.<br />
Men efterhånden som Tanger blev større og<br />
større, faldt interessen for den lille by og for<br />
mandens glasforretning. I dag var der næsten<br />
ingen kunder tilbage, og manden var<br />
blevet så gammel, at han ikke kunne finde på<br />
noget andet at lave. Santiago kom forbi den<br />
lille butik, og så et skilt i vinduet, hvorpå der<br />
stod, at der taltes flere sprog. Santiago gik<br />
ind i butikken, og sagde til ejeren: "Jeg kan<br />
polere dine glas, hvis du ønsker det. Sådan<br />
som de ser ud, er der ingen, der vil købe<br />
dem. Til gengæld for mit arbejde skal du<br />
give mig et måltid mad." Den gamle mand<br />
så på ham, og sagde intet. For at overbevise<br />
manden om den gode idé, begyndte Santiago<br />
at polere nogle glas med sin jakke. På<br />
en halv time havde han poleret alle glassene<br />
i udstillingsvinduet, og imens var to kunder<br />
kommet ind, og havde købt nogle glas.<br />
Da han var færdig, bad han manden om et<br />
måltid.<br />
Over måltidet foreslog den gamle mand, at<br />
Santiago fik et job i butikken. Han kunne jo<br />
se, at det virkede med al den poleren. Santiago<br />
svarede: "Jeg vil arbejde i din butik<br />
resten af dagen. Når det bliver morgen, har<br />
jeg poleret alle dine glas. Til gengæld har<br />
jeg brug for penge, så jeg kan være i Egypten<br />
i morgen." Glashandleren lo. "Selv om<br />
du polerede mine glas et helt år, og selv om<br />
du fik en andel af fortjenesten, så måtte du<br />
alligevel låne penge for at kunne kommet til<br />
pyramiderne. Der ligger tusindvis af kilometer<br />
ørken mellem Tanger og pyramiderne."<br />
Den oplysning slog Santiago helt ud. Den<br />
lille tyveknægt i Tanger havde jo fortalt ham,<br />
at de kunne være ved foden af pyramiderne<br />
UNDERVISNINGSMATERIALE<br />
på kun én dag. Så havde han altså også løjet<br />
om det.<br />
Santiago havde ikke noget valg, og kunne<br />
lige så godt opgive skattejagten. Han sagde<br />
til glashandleren: "Godt, jeg vil arbejde for<br />
dig. Jeg skal tjene penge nok, så jeg kan<br />
købe en ny fåreflok, når jeg vender hjem til<br />
Spanien."<br />
Santiago arbejdede for manden i over en<br />
måned. Det meste af tiden sad den gamle<br />
mand bare bag disken og kiggede på ham.<br />
Det gik fint nok. Der var kommet en smule<br />
kunder, og Santiago fik en fin andel af de<br />
penge, han tjente ind til butikken. En dag<br />
spurgte Santiago, om han ikke måtte bygge<br />
en udstillingsmontre, der kunne stilles op<br />
neden for den lille bakke, butikken lå på.<br />
Så kunne de forbipasserende se de smukke<br />
glas. Manden var ikke meget for det. Han<br />
havde aldrig haft en montre før, og troede<br />
ikke på, at det ville virke. Og han var faktisk<br />
godt tilfreds med det salg, der var vokset<br />
betragteligt siden Santiago begyndte. Men<br />
Santiago fik lov, og montren blev bygget.<br />
Der kom nu mange flere kunder til butikken.<br />
Pengene begyndte at strømme ind,<br />
og Santiago regnede ud, at han kun skulle<br />
arbejde der i seks måneder mere, så ville han<br />
have penge nok, til at kunne tage tilbage til<br />
Spanien. Der ville han købe en fåreflok, der<br />
var dobbelt så stor som den han havde, da<br />
SIDE 7
<strong>ALKYMISTEN</strong><br />
SIDE 8<br />
han rejste. Santiago var stolt over sit talent.<br />
Han havde fulgt sine indskydelser, og det<br />
havde været en succes. Derfor var han heller<br />
ikke bange for at foreslå glashandleren, at de<br />
skulle begynde at sælge te til de mange, der<br />
kom forbi. Butikken lå som sagt på toppen<br />
af en bakke, hvor mange tog sig et lille hvil.<br />
I et par dage tænkte den gamle mand over<br />
forslaget. Han brød sig ikke om idéen, men<br />
sagde alligevel til Santiago: "Godt, begynd<br />
du at sælge te i krystalglas. Jeg kan se, at du<br />
er god til at følge dine idéer."<br />
Tesalget gik over al forventning. Folk strømmede<br />
til, og købte en masse glas. I løbet af<br />
kort tid måtte den lille butik ansætte yderligere<br />
to hjælpere for at kunne følge med.<br />
Og der gik yderligere seks måneder. En tidlig<br />
morgen satte Santiago sig ned på toppen<br />
af højen. Han var iklædt arabiske klæder,<br />
sandaler og tørklæde. Han havde lært sig at<br />
tale flydende arabisk. I den ene lomme lå et<br />
stort bundt pengesedler, som han talte. Der<br />
var penge nok til at købe 120 får, en billet til<br />
skibet hjem og en tilladelse, der gjorde det<br />
muligt at købe og sælge varer mellem de to<br />
lande. Han gik op til glashandleren og sagde:<br />
"I dag rejser jeg hjem. Vi har tjent penge<br />
nok til at jeg kan komme tilbage, og du kan<br />
komme på din rejse til Mekka, som du så<br />
brændende ønsker." "Jeg er stolt af dig," svarede<br />
glashandleren. "Du gav min glasbutik<br />
sjæl. Men du ved, at jeg ikke tager til Mekka.<br />
Ligesom du ved, at du ikke tager tilbage, og<br />
køber de får." "Hvem har fortalt dig det?"<br />
spurgte Santiago forbløffet. "Maktub," svarede<br />
den gamle glashandler. ”Maktub betyder<br />
det står skrevet.”<br />
Santiago gik op på sit værelse og pakkede<br />
sine sager. Han var lige ved at glemme en<br />
lille bunke, der lå i det ene hjørne. Det var<br />
hans gamle jakke og bog. Da han tog jakken<br />
op, trillede der to sten ud på gulvet. En sort<br />
og en hvid. Santiago blev forbavset over at<br />
opdage, at han ikke havde tænkt på hverken<br />
stenene eller kongen i så lang tid. "Opgiv<br />
aldrig dine drømme," havde kongen sagt.<br />
"Følg tegnene." Santiago samlede Urim og<br />
Tummim op, og fik en underlig fornemmelse<br />
af, at kongen var til stede i rummet. Santiago<br />
havde arbejdet hårdt i et helt år, og nu sagde<br />
tegnene, at det var på tide at komme videre.<br />
Santiago traskede af sted mod Tanger. Fast<br />
besluttet på at købe en billet tilbage til<br />
Spanien. På vej mod byen kom han til at<br />
tænke på, at det måske var bedre at have<br />
den indstilling, glashandleren havde. I et helt<br />
liv havde glashandleren ønsket at komme<br />
til Mekka, men da han endelig fik mulighed<br />
for det, gjorde han det ikke. Glashandleren<br />
levede glad videre på tanken om engang at<br />
opleve det. Han tænkte videre, at han jo altid<br />
kunne tage tilbage til Spanien. Det lå jo kun<br />
to timers sejllads væk. Det betød altså, at<br />
han var to timers rejse tættere på den store<br />
skat, der ventede et sted der ude.<br />
Da han kom til Tanger, gik han direkte hen til<br />
en af de leverandører, glashandleren brugte.<br />
Denne leverandør havde nemlig en karavane<br />
af folk og kameler, der krydsede Sahara. I<br />
pakhuset, hvor leverandøren holdt til, sad en<br />
englænder på en bænk. Englænderen havde<br />
læst på skoler og universiteter i mange år, og<br />
kunne en masse forskellige sprog. Alligevel<br />
var han endt her i et pakhus i det nordlige<br />
Afrika, kun fordi han sådan ønskede sig at<br />
blive alkymist.<br />
Ja, englænderen var faktisk helt besat af tanken<br />
om, at han en dag kunne blive alkymist.<br />
En alkymist er en slags videnskabsmand med<br />
magiske evner, der blandt mange andre ting<br />
kan lave guld. I flere år havde englænderen<br />
brugt både tid og masser af penge på at<br />
købe bøger og læse om alkymi. I en af bøgerne<br />
kunne han læse om en berømt arabisk<br />
alkymist, der havde opdaget De vises Sten<br />
og Livets Eliksir. Der var masser af sådanne<br />
historier, og langt de fleste var løgn fra ende<br />
til anden. Men denne her kunne der faktisk<br />
være nogen sandhed i. For en af englænderens<br />
venner var netop kommet hjem fra en<br />
ekspedition i ørkenen, og kunne fortælle om<br />
en araber med helt fantastiske evner. "Han<br />
bor i Al-Fayoum-oasen," sagde vennen. "Og<br />
folk fortæller, at han er 200 år gammel, og er
i stand til at forvandle alle metaller til guld."<br />
Ham måtte englænderen naturligvis møde.<br />
Derfor pakkede han kufferter og drog til<br />
dette pakhus, hvor han kunne komme med<br />
en karavane, der skulle passere Al-Fayoum.<br />
Santiago, der jo var klædt som en araber, gik<br />
hen til englænderen og spurgte: "Hvor skal<br />
du hen?" Englænderen gad ikke snakke, og<br />
svarede kort: "Ud i ørkenen," hvorefter han<br />
fortsatte med at læse i sin bog. Santiago<br />
satte sig ved siden af englænderen, og tog<br />
sin gamle bog op. Englænderen så, at den<br />
var på spansk, og tænkte "det var da altid<br />
noget." For hans spanske var bedre end hans<br />
arabiske, og hvis drengen i de arabiske klæder<br />
også skulle med i karavanen, så havde<br />
han da en at tale med.<br />
Efter et stykke tid begyndte Santiago at kede<br />
sig. Han tog de to ædelstene op af lommen,<br />
og begyndte at lege med dem. Da englænderen<br />
så det, rejste han sig brat op, og råbte:<br />
"en Urim og en Tummim!" Lynhurtigt pakkede<br />
Santiago stenene tilbage i lommen, og<br />
sagde "de er ikke til salg!" "De er ikke mange<br />
penge værd," svarede englænderen. "Det<br />
er kun almindeligt bjergkrystal, men den,<br />
der har forstand på sådan noget ved, at det<br />
dér er Urim og Tummim. Jeg vidste ikke, de<br />
fandtes i denne del af verden." "Jeg har fået<br />
dem af kongen," sagde Santiago. Englænderen<br />
sagde ikke noget, men trak med rysten-<br />
de hånd to sten op af sin frakkelomme. De<br />
var magen til dem, Santiago havde.<br />
"Du sagde noget om en konge," sagde englænderen.<br />
"Du tror måske ikke, konger taler<br />
med fårehyrder," sagde Santiago. "Tværtimod,"<br />
svarede englænderen. "De første, der<br />
anerkendte en konge, som resten af verden<br />
ikke ville være ved, var hyrder. Derfor er<br />
det meget sandsynligt, at konger taler med<br />
hyrder." Santiago så ikke ud til at forstå det.<br />
Derfor fortsatte englænderen: "Det står i<br />
Biblen, samme bog som lærte mig at lave<br />
denne Urim og denne Tummim. Disse sten<br />
var den eneste form for spådomskunst, som<br />
Gud tillod. Præsterne bar dem på en brystplade<br />
af guld." Santiago sank en klump; "det<br />
var jo lige præcis sådan, kongen af Salem<br />
havde båret dem, da jeg fik stenene." "Måske<br />
er det et tegn, at vi to skulle mødes lige<br />
netop her," sagde englænderen, og skulle til<br />
at fortsætte, da en fed arabisk mand afbrød<br />
dem: "I er heldige! Karavanen til Al-Fayoum<br />
afgår senere i eftermiddag." "Men jeg skal<br />
til Egypten," sagde Santiago. "Al-Fayoum<br />
ligger i Egypten, din torsk. Hvad er du for<br />
en slags araber?" sagde den fede mand.<br />
Santiago svarede, at han var spanier. Da den<br />
fede mand var gået, spurgte englænderen<br />
Santiago, om han også var på jagt efter<br />
alkymiens gåder. "Nej, jeg er på jagt efter en<br />
skat," sagde Santiago, og fortrød straks, at<br />
han havde sagt det. "Jeg ved slet ikke, hvad<br />
alkymi er."<br />
UNDERVISNINGSMATERIALE<br />
”Det er mig, der er karavaneføreren,” sagde<br />
en mand med langt skæg og mørke øjne.<br />
”Jeg bestemmer over liv og død for hver<br />
eneste af de personer, jeg har med mig. I<br />
skal huske, at i ørkenen er ulydighed lig med<br />
døden.” Der var næsten to hundrede personer<br />
og det dobbelte antal dyr – kameler, heste,<br />
æsler og fugle. Der var kvinder og børn<br />
og adskillige mænd med sabler i bæltet og<br />
geværer over skulderen. Karavanen red mod<br />
øst. Når solen var stærkest midt på dagen,<br />
holdt de pause, og begyndte igen at bevæge<br />
sig hen på eftermiddagen.<br />
Karavanen navigerede hele tiden efter en<br />
lysende stjerne, der angav det sted, hvor<br />
oasen lå. Der blev ikke talt meget, og rejsens<br />
faste tempo blev kun afbrudt af blæst og når<br />
der var sand, der var for blødt for kamelerne.<br />
Santiago talte mest med den mand, der drev<br />
hans kamel frem. En aften kom kameldriveren<br />
hen og fortalte, at der var krig mellem<br />
de forskellige ørkenklaner. Både Santiago og<br />
englænderen kunne fornemme, at der hang<br />
en frygt over hele karavanen.<br />
Siden rejsen var gået i gang, havde Santiago<br />
og englænderen kun talt et par gange sammen,<br />
men frygten for en klankrig bandt de<br />
to fremmede mennesker sammen. En aften<br />
foreslog englænderen, at Santiago kig-<br />
SIDE 9
<strong>ALKYMISTEN</strong><br />
SIDE 10<br />
gede lidt i de bøger om alkymi, han havde<br />
med. Det var nogle mærkelige bøger, syntes<br />
Santiago. De handlede om kviksølv, salt,<br />
drager og konger, men han forstod ikke<br />
noget af det. Den bog, Santiago fandt allermest<br />
interessant, handlede om de berømte<br />
alkymister, som havde brugt hele deres liv<br />
på at rense metaller i laboratorier. De troede,<br />
at hvis man opvarmede et metal i mange,<br />
mange år, ville det til sidst kun bestå af det,<br />
de kaldte verdenssjælen. Verdenssjælen ville<br />
gøre det muligt for alkymisterne at forstå<br />
alting på Jordens overflade, fordi det var det<br />
sprog, tingene snakkede. De kaldte denne<br />
opdagelse for Det store Værk, og det bestod<br />
af to dele; en flydende form og en fast form.<br />
Den flydende del blev kaldt Livets Eliksir, og<br />
denne væske kunne helbrede alle sygdomme,<br />
og forhindre, at alkymisten blev gammel.<br />
Den faste del hed De vises Sten. ”De<br />
vises Sten kan forvandle store klumper metal<br />
til det rene guld,” fortalte englænderen. Da<br />
Santiago hørte det, blev han voldsomt interesseret<br />
i alkymi. Men bøgerne kunne ikke<br />
hjælpe. Der var ingen opskrifter på, hvordan<br />
man skulle gøre. Kun mærkelige tegninger,<br />
kodesprog og uforståelige tekster.<br />
”Hvorfor er det hele forklaret, så man ikke<br />
forstår det,” spurgte Santiago. ”Forestil dig,<br />
at alle blev i stand til at lave guld, så ville<br />
guldet jo ikke være noget værd,” forklarede<br />
englænderen. ”Det er kun de allermest ud-<br />
holdende, der bliver belønnet. Det er derfor,<br />
jeg nu er midt i denne ørken. For at møde en<br />
rigtig alkymist, der kan hjælpe mig med at<br />
tyde koderne.”<br />
To dage senere kom de til oasen. En lang<br />
række daddelpalmer strakte sig tværs over<br />
ørkenen. Da karavanen red ind i oaseområdet,<br />
kom alle oasebeboerne dem jublende<br />
i møde. Kun Alkymisten blev hjemme. Han<br />
havde oplevet det samme hundredvis af<br />
gange før, og lod sig ikke så let begejstre.<br />
Han koncentrerede sig i stedet om det praktiske.<br />
I karavanen var en mand, der ville lære<br />
noget af ham. Det havde tegnene meddelt<br />
ham. Han vidste endnu ikke, hvem manden<br />
var, men vidste, at han ville kende ham, når<br />
han fik øje på ham. Han håbede, at det ville<br />
være én, der var lige så dygtig som hans<br />
foregående lærling.<br />
Karavanens deltagere blev med det samme<br />
ført frem for Al-Fayoums sheiker, der var lederne<br />
på stedet. Santiago var forbløffet over<br />
oasens størrelse. Han havde engang læst en<br />
bog om en oase, der kun bestod af et par<br />
palmetræer og en brønd. Men oasen var<br />
større end mange landsbyer i Spanien. Den<br />
havde tre hundrede brønde, halvtredstusinde<br />
palmer og utallige telete i alle farver. ”Det er<br />
som i en drøm,” sagde englænderen, der var<br />
utålmodig efter at møde Alkymisten. Alle var<br />
glade, for oasen blev betragtet som en slags<br />
helle, der ikke kunne angribes af fjendtlige<br />
krigere.<br />
Karavaneføreren fortalte, at alle skulle blive<br />
i oasen, indtil krigen mellem ørkenklanerne<br />
var afsluttet. Da de var gæster, måtte de dele<br />
telt med oasens indbyggere. Derefter bad<br />
han alle om at aflevere deres våben til sheikernes<br />
mænd. ”Det er krigens lov,” forklarede<br />
karavaneføreren.<br />
Næste morgen kom englænderen hen til<br />
Santiago. ”Du må hjælpe mig med at finde<br />
frem til Alkymisten,” sagde han. Først prøvede<br />
de selv at finde ham. En alkymist måtte<br />
bo på en måde, der var forskellig fra de<br />
andre beboere i oasen. Og i hans telt stod<br />
helt sikkert en ovn, der brændte hele tiden.<br />
De gik omkring hele dagen, men fandt ikke<br />
Alkymisten. Santiago foreslog, at de skulle<br />
spørge en af de lokale om vej. Englænderen<br />
brød sig ikke om det, da han ikke ønskede,<br />
at de lokale skulle vide, hvorfor han var der.<br />
Men til sidst sagde han ja. Santiago, der talte<br />
bedst arabisk, sagde til en kvinde: ”Goddag.<br />
Jeg vil gerne vide, hvor der bor en alkymist<br />
her i oasen.” Kvinden svarede, at det havde<br />
hun aldrig hørt om, og gik sin vej. Englænderen<br />
blev naturligvis meget ked af det, men<br />
kom så i tanker om, at det jo slet ikke var<br />
sikkert, at de lokale vidste hvad en alkymist<br />
var. ”Spørg en anden om vejen til ham, der<br />
helbreder deres sygdomme,” foreslog han<br />
Santiago.
”Hvorfor søger I en sådan mand?” svarede<br />
den første, de spurgte. ”Fordi min engelske<br />
ven har rejst i mange måneder for at møde<br />
ham,” sagde Santiago. Manden svarede<br />
vredt: ”Vent til krigen er overstået, og tag så<br />
af sted med karavanen. Forsøg ikke at blan-<br />
de jer i livet i oasen.” Englænderen jublede.<br />
De var på rette spor!<br />
Efter nogen tid dukkede en pige op, som<br />
ikke var klædt i oasens traditionelle sorte<br />
klæder. Hendes ansigt var dækket af et slør.<br />
Santiago spurgte hende om Alkymisten. Pigen<br />
kiggede på ham med sorte øjne. Hendes<br />
læber smilede, og Santiago fornemmede<br />
straks, hvad der foregik. Det var kærlighed<br />
ved første blik.<br />
Hende pigen skulle være kvinden i hans liv.<br />
”Hvad hedder du,” spurgte Santiago. ”Fátima,”<br />
sagde pigen, og slog øjnene ned.<br />
Santiago spurgte igen, om hun kendte noget<br />
til en mand, der kunne helbrede sygdomme.<br />
”Der er en mand, som kender alle hemmeligheder<br />
i verden. Han kan tale med ørke-<br />
UNDERVISNINGSMATERIALE<br />
nens djinns,” sagde hun. Djinns er dæmoner.<br />
Pigen pegede mod syd, mod det sted, hvor<br />
den mærkelige mand boede, og gik så sin<br />
vej. Santiago blev siddende i lang tid. Han<br />
forstod, at de spor, han havde fulgt, havde<br />
bragt ham lige i favnen på den pige, han<br />
havde elsket før han vidste, hun overhovedet<br />
eksisterede. Hans kærlighed til hende betød,<br />
at han ville finde alverdens skatte.<br />
Næste dag vendte drengen tilbage til brønden,<br />
for at vente på pigen. Til sin overraskelse<br />
fandt han englænderen dér. Han stod<br />
og spejdede ud over ørkenen. ”Jeg ventede<br />
hele eftermiddagen og aftenen i går,” sagde<br />
englænderen. ”Alkymisten dukkede op samtidig<br />
med de første stjerner. Jeg fortalte ham,<br />
hvad jeg søgte. Så spurgte han mig, om jeg<br />
allerede havde omdannet bly til guld. Jeg<br />
svarede, at det var det, jeg ønskede at lære.<br />
Han bad mig forsøge. Alt hvad han sagde til<br />
mig var: Så forsøg!” ”Jamen så forsøg da,”<br />
sagde Santiago. ”Ja, det er også det, jeg vil.<br />
Jeg går i gang nu.”<br />
Fátima kom hen til brønden, da englænderen<br />
gik.<br />
”Jeg er kommet for at sige dig en ting,”<br />
sagde Santiago, og gik lige til sagen: ”Jeg<br />
ønsker, du skal blive min kone. Jeg elsker<br />
dig.” Pigen spildte vandet af ren overraskelse.<br />
”Jeg vil vente på dig her hver dag,” fortsatte<br />
Santiago. ”Jeg har krydset ørkenen for at<br />
SIDE 11
<strong>ALKYMISTEN</strong><br />
SIDE 12<br />
lede efter en skat, som ligger ved pyramiderne.<br />
Klankrigen var for mig en forbandelse,<br />
fordi min skattejagt blev sat i stå. Nu er den<br />
en stor glæde, fordi den har ført mig til<br />
dig.” ”En dag vil krigen slutte,” sagde pigen<br />
klogt. ”Krigerne leder efter deres skatte, og<br />
ørkenens kvinder er stolte over deres krigere.”<br />
Santiago forstod straks, at pigen bedst<br />
kunne lide en mand, der gik efter det mål,<br />
han havde sat sig.<br />
De næste mange dage mødtes Fátima og<br />
Santiago ved brønden. De fortalte hinanden<br />
om deres liv og planer. De blev meget<br />
gode venner. Efter en måned kaldte karavaneføreren<br />
dem alle sammen. ”Vi ved ikke,<br />
hvornår krigen slutter. Og vi kan ikke fortsætte<br />
rejsen,” sagde han. ”Kampene kan vare<br />
længe endnu, måske år.” Efter talen gik folk<br />
hver til sit, og Santiago og Fátima mødtes.<br />
”Du fortalte mig om dine drømme, om den<br />
gamle konge, om skatten og om de tegn, du<br />
har fulgt,” sagde Fátima, og fortsatte ”Jeg er<br />
en del af din drøm, af din livsbane, som du<br />
plejer at sige. Derfor ønsker jeg, at du skal<br />
fortsætte din søgen. Hvis du bliver nødt til at<br />
vente, til krigen er forbi, så udmærket. Men<br />
hvis du må af sted inden, så følg din livsbane.<br />
Hvis jeg virkelig er en del af din livsbane,<br />
vil du en dag vende tilbage.” Santiago kunne<br />
slet ikke forstå det. Det var jo meningen, at<br />
kærester skulle være sammen. Det fortalte<br />
han til Fátima næste dag. ”Ørkenen tager<br />
vores mænd, og det er ikke altid, vi får dem<br />
tilbage. Det har vi vænnet os til. Jeg ønsker,<br />
at min mand rejser frit omkring.”<br />
Santiago gik hen for at fortælle englænderen<br />
om hans elskede. Foran englænderens<br />
telt stod en lille, mærkelig ovn med en gennemsigtig<br />
flaske foroven. Englænderen sad<br />
og passede ilden. ”Det er den første del af<br />
opgaven,” sagde englænderen. ”Jeg må have<br />
skilt det urene svovl fra.” Englænderen fortsatte<br />
med at putte brænde på bålet. Imens<br />
sad Santiago og kiggede på to store høge,<br />
der svævede på himlen. Pludselig foretog<br />
den ene høg et styrtdyk, og gik til angreb på<br />
den anden. Da den gjorde det, så Santiago<br />
i et pludseligt glimt et drømmesyn: En hær<br />
med hævede sabler red ind i oasen. Drømmesynet<br />
forsvandt straks, men det havde<br />
chokeret ham. Han var fast besluttet på at<br />
glemme alt om synet, men den gamle konge<br />
havde jo sagt, at man skulle følge alle tegn.<br />
Santiago gik straks hen til manden, der<br />
havde været hans kameldriver på rejsen til<br />
oasen. ”Der er en hær, der nærmer sig. Jeg så<br />
det i et drømmesyn.” Kameldriveren virkede<br />
ligeglad, og sagde: ”Ørkenens sand og blæst<br />
får alle til at have drømmesyn.” Men da Santiago<br />
så fortalte ham om de to høge, forstod<br />
han, at det kunne være alvorligt. Han vidste,<br />
at hver eneste ting på Jorden kan fortælle<br />
alle tings historie. ”Gå straks hen og tal med<br />
klansheikerne,” sagde kameldriveren. ”Fortæl<br />
dem, at hæren nærmer sig.” ”De ler bare af<br />
mig,” svarede Santiago. ”De er ørkenmænd,<br />
og ørkenmænd er vant til tegn.” ”Så ved de<br />
det sikkert allerede,” sagde Santiago. ”De er<br />
overbevist om, at hvis Allah skulle ønske at<br />
fortælle dem noget, så ville en eller anden<br />
gøre det. Det er sket mange gange før. Men<br />
i dag er denne en eller anden dig.” Santiago<br />
gik hen til sheikerne.<br />
”Jeg bringer tegn fra ørkenen”, sagde han til<br />
en halvcirkel af ørkensheiker, der sad i det<br />
store telt. ”Og hvorfor skulle ørkenen fortælle<br />
det til en fremmed, når den ved, at vi<br />
har boet her i mange generationer?” spurgte<br />
en af de otte sheiker. ”Fordi mine øjne endnu<br />
ikke har vænnet sig til ørkenen. Jeg kan se<br />
ting, som jeres øjne ikke længere kan se,”<br />
svarede Santiago samtidig med at han tænkte,<br />
at han nok ikke skulle fortælle dem om<br />
verdenssjælen, for det tror araberne ikke på.<br />
”Oasen er et område, der ikke må angribes.<br />
Det siger reglerne,” sagde en anden sheik.<br />
”Jeg fortæller jer kun, hvad jeg så. Hvis I ikke<br />
ønsker at tro mig, så skal I ikke foretage jer<br />
noget.”<br />
Der fulgte nu en voldsom diskussion, som<br />
Santiago ikke forstod noget af. Den ældste af<br />
sheikerne, og helt sikker ham, der var leder,<br />
fortalte nu: ”Vi ved, at drømme er betydningsfulde.<br />
Derfor vil jeg i morgen bryde
den regel, der hedder, at man ikke må bære<br />
våben i vores oase. Vi vil fra i morgen alle<br />
være på vagt. Når solen går ned, vil mændene<br />
igen aflevere deres våben til mig. For hver<br />
ti døde fjender vil du få en guldmønt. Hvis<br />
intet våben bliver brugt i morgen, vil mindst<br />
ét blive brugt mod dig, Santiago.”<br />
Da Santiago gik væk fra teltet, rystede han<br />
over hele kroppen. Hvis der ikke kom en hær<br />
i morgen, ville han selv dø. Han gik hen mod<br />
sit telt i stilhed. Pludselig lød der et tordenbrag,<br />
og i samme sekund blev han kastet til<br />
jorden af et voldsomt vindstød. Foran ham<br />
stejlede en kæmpestor, hvid hest, der vrinskede<br />
vildt. På hesten sad en rytter helt i sort<br />
med en falk på sin venstre skulder. Han bar<br />
turban og et tørklæde, der dækkede hele<br />
hans ansigt på nær øjnene. ”Hvem vover<br />
at læse høgenes flugt,” sagde manden på<br />
hesten med en dyb tordenstemme. ”Det gør<br />
jeg,” sagde Santiago bange. ”Jeg vovede at<br />
gøre det,” rettede han hurtigt sig selv, og bøjede<br />
hovedet for at modtage hugget fra den<br />
sabel, manden havde trukket frem. ”Mange<br />
liv vil blive skånet, fordi jeg var i stand til at<br />
læse verdenssjælen,” fremstammede Santiago.<br />
Den fremmede mand sænkede sablen, så<br />
spidsen lige akkurat rørte Santiagos pande.<br />
En dråbe blod flød, så skarp var den. ”Hvorfor<br />
læste du fuglenes flugt?” ville manden<br />
vide. ”Jeg læste kun det, fuglene selv ville<br />
fortælle. De vil redde oasen, og I vil dø. Oasen<br />
har flere mænd end I.” Vær forsigtig med<br />
dine spådomme,” sagde manden og fjernede<br />
sablen fra Santiagos pande. ”Når tingene<br />
først står skrevet, kan de ikke ændres.” ”Jeg<br />
så kun en hær,” sagde Santiago. ”Jeg så ikke,<br />
hvem der vandt.”<br />
”Jeg var nødt til at prøve dit mod,” sagde rytteren.<br />
”Mod er den vigtigste ting for den, der<br />
vil forstå verdenssjælen.” Santiago<br />
blev overrasket. Han havde ikke<br />
nævnt noget om verdenssjælen.<br />
”Hvis krigerne kommer, og dit hoved<br />
stadig sidder på din hals, efter<br />
solen er gået ned, så opsøg mig,”<br />
sagde manden. ”Hvor bor du,”<br />
råbte Santiago, da rytteren var på<br />
vej bort. ”Den vej,” sagde manden<br />
og pegede mod syd. Santiago<br />
havde mødt Alkymisten.<br />
UNDERVISNINGSMATERIALE<br />
Næste morgen stod der totusind bevæbnede<br />
mænd mellem Al-Fayoums daddelpalmer.<br />
Inden det blev middag, dukkede femhundrede<br />
krigere op i horisonten. Krigerne red ind<br />
i oasen. Det lignede en fredelig ekspedition,<br />
men da de nåede det store telt midt i oasen,<br />
trak de deres sabler og geværer frem, og angreb<br />
et tomt telt. Oasens mænd omringende<br />
de fjendtlige krigere, og på en halv time lå<br />
firehundredeognioghalvfems døde kroppe<br />
på jorden. Kun en af fjenderne blev skånet;<br />
føreren af gruppen. Han blev ført frem for<br />
klansheikerne, der spurgte ham, hvorfor de<br />
havde brudt reglerne. Manden svarede, at<br />
han og hans mænd var så sultne og trætte<br />
efter en lang ørkenkrig, at de havde besluttet<br />
sig for at angribe en oase, så de kunne styrke<br />
sig. Klansheikerne dømte ham til døden. Da<br />
fjenden var hængt op i en udtørret palme,<br />
blev Santiago kaldt frem. Han fik halvtreds<br />
guldmønter og blev spurgt, om han ville<br />
være oasens rådgivere.<br />
Da solen var gået ned, gik Santiago mod syd.<br />
Der var kun ét telt, og de arabere, der kom<br />
forbi, sagde, at stedet var beboet af djinns.<br />
Men Santiago satte sig uden for teltet og<br />
ventede. Da Alkymisten dukkede op efter<br />
mange timer, havde han to døde høge over<br />
skulderen. ”Sid ned,” sagde Alkymisten, da<br />
de var trådt ind i teltet. ”Jeg laver en kop te,<br />
og så spiser vi de her høge.” ”Hvorfor vil du<br />
se mig?” spurgte Santiago. ”På grund af tegnene.<br />
Vinden fortalte mig, at du har brug for<br />
SIDE 13
<strong>ALKYMISTEN</strong><br />
SIDE 14<br />
hjælp,” svarede Alkymisten. ”Så du vil vejlede<br />
mig?” spurgte Santiago. ”Nej. Du ved allerede<br />
alt, hvad du skal vide. Jeg vil bare sørge<br />
for, at du følger den rigtige retning til din<br />
skat.” ”Men der er jo krig mellem klanerne.<br />
Så jeg kan ikke bevæge mig væk fra oasen.<br />
Jeg har desuden allerede fundet min skat.<br />
Med guldmønterne og Fátima kan jeg leve<br />
et godt liv i mit eget land, Spanien,” sagde<br />
Santiago. ”Glem nu ikke, at dit hjerte er dér,<br />
hvor din skat er. Og for at alt det, du indtil nu<br />
har lært på din vej skal have mening, er det<br />
nødvendigt, at du finder skatten. I morgen<br />
skal du sælge din kamel, og købe en hest,”<br />
befalede Alkymisten. Og sådan blev det.<br />
Næste aften dukkede Santiago op med en<br />
hest foran Alkymistens telt. ”Vis mig liv i<br />
ørkenen. Kun den, der finder liv i ørkenen,<br />
kan finde en skat,” sagde Alkymisten, og de<br />
red ud af oasen. Der gik dog ikke lang tid,<br />
før Santiago vendte sig mod Alkymisten og<br />
sagde: ”Jeg ved, der er liv, men jeg kan ikke<br />
finde det. ”Liv tiltrækker liv,” svarede Alkymisten,<br />
og Santiago forstod. Han slap tømmerne,<br />
og lod hesten gå frit. Pludselig stoppede<br />
hesten, og Santiago sagde: ”Her er der liv.”<br />
Der var et hul i jorden mellem nogle sten.<br />
Alkymisten stak armen langt ned i hullet, og<br />
med et sæt trak han en stor slange frem. Det<br />
var en brilleslange, hvis gift kunne dræbe<br />
en mand på få minutter. Santiago var meget<br />
bange, men Alkymisten tog det helt roligt.<br />
”Slap bare af, Santiago. Nu har du fundet liv i<br />
ørkenen, og det var det tegn, jeg behøvede.<br />
Jeg vil føre dig gennem ørkenen.” ”Jamen<br />
hvad med Fátima?” ville Santiago vide. ”Hun<br />
ved, at mænd må drage af sted, og vil blive<br />
meget ulykkelig, når hun finder ud af, at det<br />
var hende der bremsede dig i jagten på din<br />
skat og din livsbane. Og det er netop det,<br />
der kommer til at ske, hvis du bliver.” Santiago<br />
vidste, Alkymisten havde ret: ”Jeg tager<br />
med dig.” ”Godt, svarede Alkymisten. Vi tager<br />
af sted i morgen tidlig, før solen står op.”<br />
Den nat sov Santiago slet ikke. To timer før<br />
solen stod op, gik han hen til det telt, hvor<br />
Fátima boede. ”Jeg tager af sted, men du<br />
skal vide, at jeg kommer tilbage. Jeg elsker<br />
dig,” sagde Santiago. ”Sig ikke mere,” sagde<br />
Fátima. ”Jeg elsker også dig, og vil vente på<br />
dig. Jeg forstår det, du har brug for at gøre.”<br />
Alkymisten red forrest med sin falk på skulderen.<br />
Falken var en god jæger, og kom<br />
tilbage med både kaniner og fugle, som de<br />
kunne stege og spise. Da de havde redet i<br />
syv dage, besluttede Alkymisten at slå lejr<br />
tidligere end de plejede. ”Du er nu næsten<br />
ved rejsens mål,” sagde Alkymisten. ”Jeg<br />
ønsker dig tillykke med, at du har fundet<br />
din livsbane.” ”Og du har ført mig hele vejen<br />
hertil, uden nærmest at sige et ord. Jeg<br />
havde håbet, du ville lære mig noget undervejs,”<br />
svarede Santiago. ”Der er kun én måde<br />
at lære på,” sagde Alkymisten. ”Det er gennem<br />
de ting, du gør. Dine handlinger. Alt det,<br />
du havde brug for at vide, har rejsen lært<br />
dig. Der mangler kun én ting.” Santiago ville<br />
selvfølgelig gerne vide, hvad det var. Men<br />
Alkymisten sagde ikke mere. I stedet spurgte<br />
Santiago: ”Hvorfor kalder man dig Alkymisten?”<br />
”Fordi det er jeg,” svarede han. ”Og<br />
hvad gik der galt for de andre alkymister,<br />
som prøvede at lave guld, men ikke kunne?”<br />
ville Santiago vide. ”De var kun interesseret i<br />
guldet. De søgte deres livsbanes skat, uden<br />
at ville følge deres livsbane,” sagde Alkymisten.<br />
”Nå, hvad er det, jeg endnu ikke ved?”<br />
Men Alkymisten svarede ikke.<br />
De red i tavshed i endnu fem dage. Alkymisten<br />
var blevet mere forsigtig, nu hvor de<br />
nærmede sig det område, hvor de blodige<br />
krigsslag blev udkæmpet. I al den tid lyttede<br />
Santiago til sit hjerte. Han ville prøve at<br />
forstå de tegn, det gav til ham. Nogle gange<br />
var det i godt humør, og sagde ”fortsæt din
skattejagt”. Andre gange var det bange og i<br />
dårligt humør. En aften fortalte Santiago alt<br />
det til Alkymisten. ”Det er godt,” sagde Alkymisten.<br />
”Det betyder, at dit hjerte er levende,<br />
og tilhører verdenssjælen. Fortsæt mod pyramiderne,<br />
og bliv ved med at lytte til tegnene.<br />
Dit hjerte er allerede i stand til at vise dig<br />
skatten.” ”Var det det, jeg manglede at vide,”<br />
spurgte Santiago. ”Nej,” svarede Alkymisten.<br />
”Det du mangler at vide, er det her: Før en<br />
drøm bliver opfyldt, prøver verden at gøre<br />
modstand. Det gør den ikke af ondskab, men<br />
for at vi kan lære en masse ting, som f.eks. at<br />
stole på de tegn, der bliver givet. Hver søgen<br />
efter noget starter altid med begynderheld,<br />
og slutter med vinderprøven.”<br />
Næste morgen stødte de to på den første<br />
alvorlige fare. Tre krigere nærmede sig og<br />
spurgte, hvad de to lavede dér. ”Vi bliver<br />
nødt til at undersøge jer for våben,” sagde<br />
de tre, og startede med Santiago. ”Hvad skal<br />
du med alle de penge,” spurgte de, da de så<br />
guldmønterne i Santiagos pung. ”Jeg skal<br />
helt til Egypten,” svarede Santiago. Hos Alkymisten<br />
fandt de en lille glasflaske fyldt med<br />
væske, og et lille, gult glasæg. ”Hvad er det?”<br />
spurgte krigerne. ”Det er De vises Sten og<br />
Livets Eliksir. Den, der drikker af denne eliksir,<br />
bliver aldrig syg, og et lille stykke af denne<br />
sten kan forvandle et hvilket som helst metal<br />
til guld,” svarede Alkymisten.<br />
Vagterne brølede af grin, og Alkymisten<br />
begyndte også at grine. Vagterne sagde, at<br />
de bare kunne stikke af, for de var da vist<br />
godt tossede. ”Er du blevet helt tosset,”<br />
sagde Santiago til Alkymisten, da de var nået<br />
et stykke væk. ”Hvordan tør du vise dem<br />
dine hemmeligheder?” ”Mennesker har det<br />
tit sådan, at når vi står lige over for en stor<br />
skat, så ser vi den ikke. Og ved du hvorfor?<br />
Fordi mennesker ikke tror på skatte,” svarede<br />
Alkymisten.<br />
Der gik dog ikke lang tid, for de to igen blev<br />
udsat for farer. Da de krydsede en række<br />
høje klitter, blev de omringet af tusindvis af<br />
blåklædte krigere, der tog dem med til en<br />
militærlejr i nærheden. Santiago og Alkymisten<br />
blev skubbet ind i et telt, hvor hærføreren<br />
sad. ”Det er spionerne,” sagde en af de<br />
blåklædte krigere. ”Vi er kun rejsende, vi har<br />
ingen oplysninger om fjenden eller om krigen<br />
i det hele taget. Jeg har ikke gjort andet<br />
end at føre min ven hertil,” forsvarede Alkymisten<br />
sig. ”Hvem er din ven?” ville hærføreren<br />
vide. ”Han er Alkymist. En, der forstår sig<br />
på naturens kræfter. Og han vil gerne vise jer,<br />
hvad han kan.” Santiago lyttede, og sagde<br />
ingenting. ”Hvad laver en fremmed i vores<br />
land?” ville de vide. ”Han kommer med penge<br />
til jeres klan. For dem kan I købe mange<br />
våben,” svarede Alkymisten. Santiago tog<br />
straks pungen med guldmønter frem. ”Hvad<br />
er en alkymist?” spurgte en af krigerne. ”En<br />
UNDERVISNINGSMATERIALE<br />
alkymist er en mand, der forstår naturen.<br />
Hvis han ville, kunne han smadre denne lejr<br />
alene ved vindens kraft.” Alle krigerne lo. De<br />
var vant til krig, våben og blod, og vidste at<br />
vinden ikke kunne slå ihjel. Men alligevel fik<br />
de en klump i halsen. De var ørkenmænd, og<br />
var meget bange for troldmænd.<br />
”Det vil jeg gerne se,” sagde hærføreren. ”Vi<br />
skal bruge tre dage. Min ven vil forvandle<br />
sig til vind, for at vise sin kraft. Hvis det ikke<br />
lykkes, så må i slå os ihjel,” sagde Alkymisten.<br />
”Fint,” svarede hærføreren. ”Gå i gang.”<br />
Santiago var som lammet af frygt. ”Hvorfor<br />
gav du dem alle mine guldmønter. Det var<br />
alt, jeg ejede,” ville han vide. ”Hvad skal du<br />
med penge, hvis du alligevel skal dø? Dine<br />
penge har givet dig tre dage mere at leve i.”<br />
”Men jeg kan jo ikke forvandle mig til vind,”<br />
blev Santiago ved. ”Det må du lære. Det er<br />
den eneste måde, du kan overleve på,” var<br />
Alkymistens eneste svar. ”Og hvis jeg ikke<br />
kan, hvad sker der så?” spurgte Santiago. ”Ja,<br />
så dør du, mens du følger din livsbane.”<br />
Hele den næste dag gik med, at Santiago gik<br />
urolig rundt. Han var lidt gal på Alkymisten,<br />
der bare blev ved med at presse ham. Dag<br />
nummer to gik Santiago op på toppen af en<br />
klippe. Han brugte hele dagen på at kigge<br />
ud over ørkenen og på at lytte til sit hjerte.<br />
På den tredje dag sagde hærføreren til sit<br />
SIDE 15
<strong>ALKYMISTEN</strong><br />
SIDE 16<br />
folk: ”Nu skal vi se knægten forvandle sig<br />
til vind.” ”Ja, lad os det,” svarede Alkymisten.<br />
Han tog krigerne med op på den høj, hvor<br />
Santiago sad. ”Det varer lidt,” sagde Santiago.<br />
”Det gør ikke noget. Vi har ikke travlt.<br />
Vi er ørkenmænd,” sagde hærføreren. Santiago<br />
begyndte at kigge ud i det fjerne. Der<br />
var bjerge, klipper og planter, der groede på<br />
steder, hvor det var umuligt at overleve. Dér<br />
lå den ørken, han havde rejst gennem i så<br />
mange måneder, men som han alligevel kun<br />
kendte en meget lille del af.<br />
”Hvad ønsker du her i dag,” spurgte ørkenen<br />
hviskende. ”Et eller andet sted gemmer du<br />
pigen, jeg elsker. Så når jeg kigger ud over<br />
dit sand, ser jeg også hende. Jeg ønsker at<br />
komme tilbage til hende, og behøver din<br />
hjælp, så jeg kan forvandle mig til vind,”<br />
svarede Santiago. ”Jeg vil give dig mit sand,<br />
men du kommer ikke langt uden hjælp fra<br />
vinden også.” Der kom en let brise. Hærføreren<br />
stod og så på Santiago, der talte et<br />
uforståeligt sprog. Vinden nærmede sig. Den<br />
havde hørt samtalen med ørkenen, for vinden<br />
hører alt. ”Hjælp mig,” sagde Santiago til<br />
vinden. ”Hvem har lært dig at tale ørkenens<br />
og vindens sprog?” spurgte vinden. ”Mit<br />
hjerte,” svarede Santiago. ”Du kan ikke blive<br />
vind,” sagde vinden. ”Vi er for forskellige.”<br />
”Det er ikke sandt,” sagde Santiago. ”Jeg har<br />
lært noget alkymi, mens jeg har rejst. Og<br />
med det har jeg lært at forstå vinden, ørke-<br />
nen, havene og stjernerne. Vi er skabt af det<br />
samme, og jeg vil være som dig. Lad mig nu<br />
være vind, bare for et øjeblik,” bad Santiago.<br />
Vinden blev nysgerrig. Det her havde den<br />
aldrig prøvet i sit lange liv. ”Det er det, man<br />
kalder kærlighed,” forsøgte Santiago, da han<br />
kunne se, at vinden var ved at være med på<br />
idéen. ”Når man elsker,” fortsatte han ”foregår<br />
alt inde i os selv, og vi kan skabe os om<br />
til vind. Hvis vinden altså hjælper, selvfølgelig.”<br />
Vinden blev irriteret over det, Santiago<br />
sagde. Vinden havde aldrig selv oplevet kærlighed,<br />
og kunne ikke lave mennesker om.<br />
”Måske du hellere skal spørge himlen,” foreslog<br />
vinden, da den fandt ud af, at der var<br />
ting, den ikke kunne. ”Så hjælp mig med det.<br />
Hvirvl sandet op, så jeg kan se på solen uden<br />
at blive blind.” Vinden blæste af al kraft, og<br />
himlen blev mørk af sandet, så solen kun var<br />
en gylden, mat skive.<br />
I krigslejren blev det sværere og sværere at<br />
se noget. Hestene vrinskede, våbnene blev<br />
fyldt med sand, og mændene begyndte at<br />
blive lidt bange. ”Vinden fortæller mig, at du<br />
kender kærligheden,” sagde Santiago til Solen.<br />
”Ja, jeg kender kærligheden. Det er mig,<br />
der giver lys og liv til alt på jorden,” sagde<br />
solen, der begyndte at skinne endnu kraftigere.<br />
Vinden, der lyttede med, blæste også<br />
voldsommere, så Santiago ikke skulle blive<br />
blændet af solen. ”Jeg tror ikke, du kender<br />
kærligheden,” svarede Santiago frækt. ”For<br />
kærligheden er ikke en stille ørken, og heller<br />
ikke en vind, der farer omkring. Og du kigger<br />
på alle ting på afstand. Sådan lærer man ikke<br />
kærligheden at kende.”<br />
”Hvad vil du have, jeg skal gøre for dig,”<br />
spurgte solen irriteret. ”Du skal hjælpe mig<br />
med at blive til vind,” svarede drengen.<br />
”Selvom naturen synes, jeg er den klogeste<br />
af alle, så ved jeg ikke, hvordan jeg skal forvandle<br />
dig til vind,” sagde solen. ”Hvem skal<br />
jeg så henvende mig til?” spurgte Santiago.<br />
Solen sagde ikke noget i lang tid, men svarede<br />
så omsider: ”Prøv at gå til, der skrev det<br />
hele ned.” Sikke dog et mystisk svar, tænkte<br />
Santiago. Imens begyndte vinden at hyle af<br />
glæde. Den blæste stærkere, og teltene begyndte<br />
nærmest at lette. På klippen stod alle<br />
krigerne og holdt hinanden fast, så de ikke<br />
fløj af sted.<br />
Santiago vendte sig så mod hånden, som<br />
havde skrevet alt, hvad der var blevet skrevet.<br />
Og han mærkede, at der ikke blev sagt<br />
noget som helst. I stedet begyndte han at<br />
bede. Han forstod, at vinden, solen og ørkenen<br />
forsøgte at forstå de tegn, hånden<br />
havde skrevet. Hånden kunne udrette mirakler.<br />
Hånden kunne forvandle ørkener til store<br />
søer, hvis den ville. For kun hånden forstod<br />
meningen med hele universets opbygning.
Den dag blæste vinden, som den aldrig<br />
havde blæst før. I mange, mange år efter den<br />
dag snakkede araberne om en dreng, der<br />
var blevet forvandlet til en vind, der næsten<br />
havde ødelagt en militærlejr. Da vinden stoppede<br />
med at blæse, kiggede alle mod det<br />
sted, hvor Santiago havde stået. Han var der<br />
ikke mere. Han stod ved siden af en vagt på<br />
den anden side af lejren. Krigerne var vildt<br />
bange for hans trolddomskunst. Kun Alkymisten<br />
stod og smilede, fordi han havde fundet<br />
den dreng, der skulle lære alt det, han selv<br />
vidste. Næste dag sagde Santiago og Alkymisten<br />
farvel til hærføreren.<br />
De red hele dagen. Da det begyndte at blive<br />
mørkt, nåede de frem til et kloster. Alkymisten<br />
sagde til Santiago: ”Fra nu af er du<br />
alene. Der er kun tre timers ridt til pyramiderne.”<br />
”Tak,” sagde drengen. ”Du lærte mig<br />
Verdens sprog.” ”Du vidste det hele i forvejen,”<br />
sagde Alkymisten. ”Jeg pegede bare på<br />
det, så du kunne få øje på det.” Alkymisten<br />
bankede på klosterporten, og en munk kom<br />
ud. ”Må jeg låne jeres køkken,” spurgte Alkymisten,<br />
og fik et ja til svar.<br />
I klosterets køkken tændte Alkymisten op<br />
for en stor jerngryde, hvori han kom et stort<br />
stykke bly. Da blyet var smeltet, filede Alkymisten<br />
et lille, hårfint lag af det gullige<br />
glasæg, som han havde i sin taske, og kom<br />
støvet ned til blyet. Med et blev blandingen<br />
blodrød, og da blandingen var kølet af, tog<br />
Alkymisten et stort stykke metal op, der ikke<br />
længere var bly, men det reneste guld.<br />
”Vil du lære mig, hvordan man laver guld?”<br />
ville Santiago vide. ”At lave guld hører til min<br />
livsbane og ikke din. Jeg ville blot vise dig,<br />
at det er muligt,” svarede Alkymisten. De gik<br />
tilbage til klosterporten, hvor Alkymisten<br />
delte guldpladen op i fire dele. Den ene fik<br />
munken for hans gæstfrihed, den anden fik<br />
Santiago som erstatning for det guld, han<br />
måtte give til hærføreren, det tredje beholdt<br />
Alkymisten selv, så han kunne betale fjendtlige<br />
krigere på vej hjem til oasen og det<br />
fjerde gav han til munken, og sagde: ”Det er<br />
til Santiago, hvis han skulle få brug for det.”<br />
”Men hvorfor,” spurgte Santiago. ”Jeg har jo<br />
masser af guld og er tæt på mit mål.” ”Fordi<br />
du allerede har mistet alt hvad du havde to<br />
gange. Og så kan det jo ske igen,” svarede<br />
Alkymisten, og tog afsked med Santiago og<br />
munken.<br />
Santiago red i flere timer gennem ørkenen,<br />
mens han lyttede til sit hjerte, der skulle<br />
fortælle ham, hvor skatten lå begravet. ”Hvor<br />
din skat er, dér vil også dit hjerte være,”<br />
havde Alkymisten sagt. Santiago nåede<br />
toppen af en stor sandbanke, netop som<br />
fuldmånen kom frem fra en sky. Og der lå de<br />
kæmpestore pyramider. Santiago begyndte<br />
at græde af bare lettelse. Han havde redet<br />
i ørkenen i en måned nu, og der var sket så<br />
UNDERVISNINGSMATERIALE<br />
meget, siden han forlod sine får i Spanien.<br />
Han kiggede ned på sandet, og så, at hans<br />
tårer havde ramt en stor bille af den slags,<br />
der hedder skarabæ. Mens han havde været i<br />
ørkenen, havde han lært, at skarabæen er et<br />
symbol for Gud. I hvert fald i Egypternes tro.<br />
Det var endnu et tegn tænkte Santiago, og<br />
begyndte at grave. Han gravede hele natten,<br />
og da han skulle lige til at give op, lød<br />
en stemme bag ham: ”Hvad laver du her?”<br />
Der stod en hel gruppe mænd. De fortalte,<br />
at de var flygtet fra krigen, og at de manglede<br />
penge. ”Gemmer du noget der?” ville<br />
de vide. ”Jeg gemmer ikke noget,” svarede<br />
Santiago. Mændene begyndte at undersøge<br />
hans lommer og fandt guldstykket. ”Han har<br />
sikkert mere gemt under sandet,” sagde en<br />
af de fremmede. ”Grav!” befalede mændene,<br />
og Santiago gravede videre i mange timer.<br />
Han følte, han var lige ved at dø, og sagde<br />
til sidst: ”Jeg leder efter en skat.” Han fortalte<br />
mændene om den drøm, han havde haft,<br />
og mændenes leder sagde til de andre, at<br />
de lige så godt kunne gå. Drengen måtte jo<br />
være tosset.<br />
Da mændene var kommet lidt væk, vendte<br />
lederen tilbage til Santiago, der lå på sine<br />
knæ med blødende hænder. ”Du dør ikke,”<br />
sagde manden. ”Her på dette sted, hvor du<br />
ligger lige nu, drømte jeg den samme drøm<br />
to gange for næsten to år siden. Jeg drømte,<br />
at jeg skulle tage til Spanien og finde en<br />
SIDE 17
<strong>ALKYMISTEN</strong><br />
SIDE 18<br />
kirkeruin, hvor hyrderne plejer at overnatte<br />
med deres får, og hvor der voksede et stort<br />
træ i midten af gården. Hvis jeg gravede ved<br />
foden af det træ, ville jeg finde en skjult skat.<br />
Men jeg er ikke så tåbelig, at jeg rejser tværs<br />
over ørkenen, bare fordi jeg drømte den<br />
samme drøm to gange,” sluttede manden og<br />
gik sin vej.<br />
Santiago rejste sig op, og kiggede på pyramiderne.<br />
Han syntes, pyramiderne smilede<br />
til ham, og han smilede tilbage. Han havde<br />
fundet sin skat.<br />
Mange måneder senere stod Santiago igen<br />
i den gamle kirkeruin i Spanien, hvor han<br />
flere år tidligere havde været med sine får.<br />
Denne gang kom han uden dyr. Men i stedet<br />
medbragte han en spade. Han satte sig ned<br />
og kiggede på stjernehimlen. Han tænkte<br />
på hele den lange rejse, han havde været<br />
på. Huskede alle de tegn, han havde fulgt,<br />
mennesker, han han havde mødt. Han faldt i<br />
søvn uden at lægge mærke til det, og da han<br />
vågnede, stod solen allerede højt på himlen.<br />
Så begyndte han at grave ved træets fod.<br />
”Gamle, tossede Alkymist,” sagde han til sig<br />
selv. ”Du vidste det hele i forvejen, og gav<br />
mig oven i købet noget guld, så jeg kunne<br />
rejse tilbage til Spanien. Kunne du ikke have<br />
sparet mig for hele den lange rejse?” ”Nej,”<br />
svarede en stemme i vinden. ”For så havde<br />
du jo aldrig fået set pyramiderne. De er<br />
virkelig flotte, synes du ikke.” Det var Alkymistens<br />
stemme, der spurgte. Santiago smilede<br />
og fortsatte med at grave. En halv time<br />
senere stødte spaden mod noget hårdt. EN<br />
time senere stod en kiste fyldt med gamle<br />
spanske guldmønter foran ham. Der var også<br />
ædelstene, statuetter med diamanter på og<br />
en masse andet. Skatten måtte stamme fra<br />
en krig, som alle havde glemt for lang tid<br />
siden.<br />
”Livet er virkelig skønt for den, der følger sin<br />
livsbane,” tænkte Santiago, da han stod med<br />
skatten foran sig. Og selv om han skulle afle-<br />
vere en tiendedel til hende sigøjnerkvinden,<br />
der tydede hans drøm, så ville han stadig<br />
have mere end rigeligt til resten af sit liv. Nu<br />
glædede han sig bare til at komme tilbage til<br />
oasen, så han kunne være sammen med sin<br />
kommende kone, Fátima.<br />
SLUT
RESUMÉ<br />
Alkymisten er en lille historie om at lytte til<br />
sit hjerte, og om at tro på, at vi alle har en<br />
allerede bestemt livsbane, som vi enten kan<br />
følge eller lade være. Det er en historie om<br />
at tro på sine drømme.<br />
Vi følger den unge fårehyrde Santiago fra<br />
Spanien. Hans forældre ønsker, at han skal<br />
blive præst, men Santiago drømmer om at<br />
komme ud på eventyr og se verden, og med<br />
faderens velsignelse bliver han fårehyrde. For<br />
netop som fårehyrde har han mulighed for<br />
at komme vidt omkring. Vi møder ham første<br />
gang på vej til byen, hvor hans store kærlighed,<br />
handelsmandens datter, som han kun<br />
har mødt én gang for et år siden, bor. Her<br />
vil han sælge fårenes uld til handelsmanden,<br />
og bede om datterens hånd. Da han på<br />
vejen overnatter i en kirkeruin med et gammelt<br />
morbærtræ i midten, drømmer han, for<br />
anden gang på sin rejse, den samme drøm.<br />
Han beslutter sig herefter for, at opsøge en<br />
sigøjnerkvinde i den næste by, som kan tyde<br />
drømme.<br />
Santiago fortæller hende om drømmen, hvor<br />
et barn pludselig dukker op, og fører ham<br />
til pyramiderne i Egypten, hvor der ligger en<br />
skjult skat. Sigøjnerkvinden siger, at han skal<br />
tage af sted og finde skatten, og at hendes<br />
betaling skal være en tiendedel af den skat,<br />
han finder. Santiago går skuffet sin vej, da<br />
han jo ikke har fået mere at vide, end han allerede<br />
vidste. Han sætter sig på en bænk for<br />
at læse. Her bliver han opsøgt af en fremmed,<br />
gammel mand, der gerne vil snakke.<br />
Den gamle mand præsenterer sig som<br />
kongen af Salem. Santiago er mistænkelig,<br />
men da manden skriver Santiagos livshistorie<br />
i sandet, lytter han med ærefrygt til, hvad<br />
manden fortæller. Grunden til at den gamle<br />
mand kontakter Santiago er, at Santiago<br />
har været i stand til at følge sin livsbane, sin<br />
skæbne. Hvis han får en tiendedel af drengens<br />
får, vil han fortælle ham, hvordan han<br />
kan finde skatten. Den gamle mand forklarer,<br />
at for at nå frem til skatten, må Santiago<br />
følge tegnene. Manden giver Santiago to<br />
sten, Urim og Tummim, som står for henholdsvis<br />
ja og nej. De kan hjælpe Santiago,<br />
når han ikke selv kan se ”tegnene”. Santiago<br />
tager herefter båden til Afrika.<br />
UNDERVISNINGSMATERIALE<br />
På sin rejse møder han tyve, som stjæler<br />
alle hans penge, en glashandler, som han<br />
arbejder for et helt år, en englænder, som<br />
ønsker at blive alkymist, og som sammen<br />
med Santiago rejser på kamelryg gennem<br />
ørkenen, en ørkenpige i en oase, som bliver<br />
hans største kærlighed, samt en alkymist, der<br />
lærer ham at tale verdens sprog. Og endelig,<br />
efter en lang, farefuld og oplevelsesrig rejse<br />
står han foran pyramiderne. Da han er i færd<br />
med at grave efter skatten, bliver han endnu<br />
engang overfaldet af tyve. De tvinger ham<br />
til at fortælle om sin drøm. Grinende går de<br />
derfra, men den ene tyv siger, at han også<br />
engang drømte den samme drøm to gange.<br />
Drømmen fortalte, at der i Spanien fandtes<br />
en kirkeruin med et gammelt morbærtræ<br />
i midten, og at han her ville finde en skjult<br />
skat. Men tyven havde ikke lyttet til sin drøm,<br />
ikke fulgt sin livsbane. Santiago forstår med<br />
det samme det tegn, der er givet ham, og<br />
han rejser tilbage til Spanien. Og i kirkeruinen,<br />
hvor han havde drømt drømmen for<br />
anden gang, finder han under et morbærtræ<br />
sin skjulte skat. Santiago lyttede til sin drøm<br />
og fulgte sit hjerte, og på hans rejse fandt og<br />
mødte han de største skatte.<br />
SIDE 19
<strong>ALKYMISTEN</strong><br />
SIDE 20<br />
KARAKTERLISTE<br />
SANTIAGO<br />
Santiago er fortællingens hovedperson. Han<br />
er født i en lille by i Andalusien. Som ung går<br />
Santiago på præsteseminariet, men længes<br />
efter at rejse ud i verden. Efter lange overvejelser<br />
får han endelig modet til at spørge om<br />
faderens tilladelse til at blive fårehyrde, så<br />
han kan rejse ud i verden. På en af sine rejser<br />
møder han i byen Tarifa en mystisk mand,<br />
som sender ham på en lang rejse til Afrika<br />
for at finde hans skat. Santiago er en nysgerrig<br />
dreng, hvis åbne sind gør ham i stand til<br />
at følge sin personlige Livsbane. Han sætter<br />
stor pris på sin frihed, hvilket også er grunden<br />
til han blev fårehyrde, og grunden til at<br />
han er forbeholden overfor ting der på den<br />
ene eller anden måde kan true hans frihed.<br />
Til sidst finder han dog ud af, at ved altid at<br />
være på den sikre side, og aldrig tage nogle<br />
chancer, trues hans frihed blot endnu mere.<br />
MELKIZEDEC<br />
Melkizedec er Kongen af Salem, et fjernt og<br />
mystisk land. Han viser sig første gang for<br />
Santiago på Tarifas torv, hvor han fortæller<br />
Santiago om Verdenssjælen og hvert menneskes<br />
personlige Livsbane. Melkizedec viser<br />
sig altid for folk, der prøver at følge deres<br />
Livsbane, selvom de måske ikke selv er klar<br />
over det. Hans påklædning er en simpel<br />
arabisk klædning, men på et tidspunkt afslø-<br />
rer han under sin kjortel en brystplade i guld<br />
besat med ædelstene. På dette tidspunkt<br />
giver han også Santiago de to magiske sten<br />
Urim og Tummim.<br />
ENGLÆNDEREN<br />
Santiago møder englænderen på karavanen<br />
til Al-Fayoum oasen. Englænderen ønsker at<br />
blive en stor Alkymist, og rejser derfor til Al-<br />
Fayoum for at studere hos en kendt Alkymist<br />
der bor her. Rygtet siger, at denne Alkymist<br />
er over 200 år gammel og har evnen til at<br />
lave bly om til guld. Santiago lærer meget<br />
om alkymi af englænderen, som låner ham<br />
nogle bøger på deres fælles rejse gennem<br />
ørkenen.<br />
I forestillingen hedder englænderen Jack.<br />
FATIMA<br />
En smuk ørkenpige, som bor i Al-Fayoum<br />
oasen. Santiago forelsker sig i Fatima ved<br />
oasens brønd. De to taler sammen hver dag<br />
i mange uger, og til sidst spørger han hende<br />
om hun vil gifte sig med ham. Før Fatima vil<br />
gifte sig med Santiago, insisterer hun dog<br />
på, at han fortsat skal følge sin Livsbane.<br />
Dette forvirrer og frustrerer Santiago, men<br />
Alkymisten fortæller ham, at ægte kærlighed<br />
aldrig kan stå i vejen for ens Livsbane. Hvis<br />
den gør, er det ikke ægte kærlighed.<br />
<strong>ALKYMISTEN</strong><br />
En meget magtfuld Alkymist, som bor i<br />
Al-Fayoum oasen i Egypten. Santiago hører<br />
om ham gennem englænderen, og i sidste<br />
ende viser det sig, at det er Santiago og<br />
ikke englænderen, der er Alkymistens sande<br />
discipel. Alkymisten er klædt helt i sort og<br />
har en jagtfalk. Alkymisten er ligeledes i<br />
besiddelse af Livets Eliksir og De Vises Sten.<br />
Det er Alkymisten der lærer Santiago at tale<br />
Verdenssproget.<br />
GLASHANDLEREN<br />
Giver Santiago et job i Tanger efter han<br />
er blevet berøvet. Gennem jobbet i glashandlerens<br />
butik, lærer Santiago meget om<br />
butiksejerens syn på livet og vigtigheden af<br />
at have drømme. Butiksejeren, som for det<br />
meste er bange for at tage chancer, er en<br />
rar mand, og han forstår Santiagos færd –<br />
måske mere end Santiago selv forstår den.<br />
Dette er også tilfældet, da butiksejeren<br />
fortæller Santiago, at han ikke kommer til at<br />
vende tilbage til Spanien, da det ikke er hans<br />
skæbne at vende tilbage.<br />
Glashandleren optræder ikke i forestillingen.
TEMAER I <strong>ALKYMISTEN</strong><br />
DRØMME OG SØVN<br />
Det er en drøm, der først fører Santiago mod<br />
at forfølge sin skæbne. Det er også en drøm,<br />
der sender ham tilbage til Spanien, hvor han<br />
finder sin skat.<br />
Santiago drømmer om et barn, der viser<br />
ham en skat ved foden af pyramiderne. Da<br />
han fortæller sigøjnerkvinden og kongen<br />
om drømmen, opfordrer de ham begge til at<br />
følge den, da de hævder, at drømme er det<br />
sprog, som Universet taler. Drømmetemaet<br />
er knyttet til temaet skæbne, da drømme er<br />
den måde, hvorpå folk kommer til at kende<br />
deres skæbne.<br />
Santiagos drøm om skatten giver ham et<br />
mål. Han er fast besluttet på at finde skatten,<br />
og ved hans beslutning om at forfølge<br />
dette mål, er han er i stand til at realisere<br />
sin personlige livsbane. Coelho spiller med<br />
den dobbelte betydning af ordet ”drøm”,<br />
som kan dække over både visioner i søvn<br />
og vidtrækkende mål. I den forstand kunne<br />
budskabet i ”Alkymisten” beskrives således:<br />
alle har brug for drømme. De sårbare perioder<br />
af Santiagos rejse kendetegnes ved, at<br />
han ikke har noget klart defineret mål. Dette<br />
er tilfældet, da han er færdig med arbejdet i<br />
krystalbutikken, samt da han overvejer at slå<br />
sig ned i oasen sammen med Fatima.<br />
Som et modstykke kan vi tænke på købman-<br />
den, der er bange for at realisere sin drøm<br />
om at komme til Mekka. Han ønsker ikke at<br />
opnå sin drøm, fordi han føler, at det er det<br />
eneste, der holder ham i gang. Santiago forsøger<br />
at vise ham, at hvis det er hans skæbne,<br />
så kan han ikke gøre andet end at udleve<br />
den. Alkymisten handler ikke om, hvad man<br />
skal drømme, men blot at man skal drømme.<br />
KÆRLIGHED<br />
I starten af bogen møder Santiago en smuk<br />
købmandsdatter, som han forlader, så snart<br />
han er overbevist om at gå på jagt efter sin<br />
skat. I Al-Fayoum oasen møder han Fatima.<br />
Han opgiver sin skattejagt, for at være sammen<br />
med hende. Der er stor forskel på de to<br />
stævnemøder.<br />
Santiago føler ikke kærlighed over for købmandspigen.<br />
Hun er attraktiv, men der er<br />
ikke en åndelig forbindelse mellem de to.<br />
Derfor er det let for Santiago at glemme<br />
hende. I tilfældet med Fatima er det helt anderledes.<br />
Ved deres første møde mener Santiago,<br />
at Verdenssjælen taler direkte til ham.<br />
Fatima overbeviser Santiago om, at han ikke<br />
skal opgive sin jagt, og hun bliver dermed<br />
en del af hans skæbne. Dette er den fundamentale<br />
forskel mellem ægte kærlighed<br />
og attraktion, og et af de vigtigste temaer i<br />
Alkymisten; ægte kærlighed kommer aldrig<br />
i vejen for leve sit liv fuldt ud. Hvis man er<br />
nødt til at vælge mellem en personlig jagt<br />
UNDERVISNINGSMATERIALE<br />
og kærlighed, så er kærligheden ikke sand.<br />
SKÆBNE<br />
Et af de grundlæggende temaer i Alkymisten<br />
er, at vores veje er forudbestemte. I bogen<br />
kaldes det med et arabisk ord ”maktub” -<br />
”det står skrevet”. Målet med livet er at leve<br />
i harmoni med den sti, der er lagt for én.<br />
Lykke afhænger af denne harmoni. Som børn<br />
kender vi ifølge ”Alkymisten” tilsyneladende<br />
vores personlige mål. Det største problem<br />
ved at nå dette mål er, at vi som voksne<br />
stræber efter at gøre tingene mere komplicerede,<br />
end de egentlig er. I bogen afspejles<br />
disse problemer i de erfaringer, Santiago gør<br />
sig inden for alkymien. Undervejs til oasen<br />
læser Santiago i englænderens bøger om<br />
alkymi. Bøgerne hævder, at den oprindelige<br />
hemmelighed om alkymi kunne være skrevet<br />
i en enkelt sætning, men at menneskehedens<br />
forklaringer havde gjort hemmelighederne<br />
så indviklede, at kun ganske få kan forstå<br />
tegnene. Santiago afviser dette og hævder,<br />
at han kan lære alt, hvad han har brug for<br />
at vide om alkymi gennem sit daglige liv.<br />
Denne overbevisning om at skæbnen er med<br />
i hvert eneste skridt, man tager, er et af de<br />
vigtigste temaer i Alkymisten. Når skæbnen<br />
sætter et ønske fast i Santiagos hjerte, vil<br />
skæbnen ikke slippe det igen. Verden forsøger<br />
ganske vist at udfordre en, men kun<br />
fordi energien skal bruges på at fokusere på<br />
målet.<br />
SIDE 21
<strong>ALKYMISTEN</strong><br />
SIDE 22<br />
ENHED<br />
Enhed i al eksistens er også et vigtigt tema<br />
i fortællingen. Coelho beskriver Verdenssjælen<br />
som det, der binder alting sammen,<br />
dvs. mennesker, planter, sten og elementer.<br />
Derudover viser bogen, at der ikke er væsentlige<br />
forskelle mellem de forskellige religioner<br />
i verden. I bogen er der flere tydelige<br />
eksempler på enheden mellem mennesker<br />
og naturen. Alkymisterne kan f.eks. omdanne<br />
bly til guld, fordi de har forstået sammenhængen,<br />
og kan agere deri. I vindscenen,<br />
hvor Santiago taler med vinden, solen, ørkenen<br />
og hånden, der skrev alt, er forbindelsen<br />
meget tydelig.<br />
Hånden er et billede på en gud. Guden er<br />
her en meget pragmatisk figur, der er eet<br />
med hele skabelsen. Fortællingen gør meget<br />
ud af at udviske de kulturelle og trosmæssige<br />
forskelligheder, der er mellem f.eks.<br />
Santiago og araberne.
ARBEJDSSPØRGSMÅL<br />
Et af de vigtigste temaer i bogen er enheden<br />
af alle religioner. Den kristne Santiago, der<br />
møder en række muslimer, kommer fra det<br />
sydligste Spanien, meget tæt på den nordafrikanske<br />
kyst.<br />
Hvilke fællestræk mellem religioner fokuseres<br />
der på i fortællingen?<br />
Hvad menes der med ”Hånden, der skrev det<br />
hele ned?”<br />
Fatima, Santiagos store kærlighed, giver sin<br />
fulde støtte til Santiago. Selvom de elsker<br />
hinanden, siger hun til ham, at han skal forfølge<br />
sin drøm, og det på trods af de farer,<br />
han vil møde i ørkenen.<br />
Hvad tror du fortællingen forsøger at sige<br />
om kvinders rolle?<br />
Santiagos jagt på skatten giver ham stor åndelig<br />
indsigt. Men det oprindelige motiv var<br />
af økonomisk karakter.<br />
Hvad fortæller ”Alkymisten” om forholdet<br />
mellem materiel velstand og åndelighed?<br />
Tradition spiller en stor rolle i Santiago<br />
personlige liv og i livet for de mennesker,<br />
han møder på sin rejse. Santiago forlader<br />
sit traditionelle hjem og den rolle, hans far<br />
havde udstukket for ham. I ørkenen vil stammelederne<br />
vide, hvorfor de skal tro på en<br />
fremmed mands syn, når de nu selv har boet<br />
der i mange år.<br />
Beskriv de forskellige synspunkter, romanen<br />
har på tradition.<br />
Santiago får job i en glasbutik, og er der i et<br />
stykke tid.<br />
Hvad lærer Santiago af at være i glasbutikken?<br />
Hvorfor rejser glashandleren ikke til Mekka?<br />
UNDERVISNINGSMATERIALE<br />
SIDE 23
<strong>ALKYMISTEN</strong><br />
SIDE 24<br />
<strong>ALKYMISTEN</strong> QUIZ<br />
De korrekte svar er markeret med grøn skrift<br />
1. Fra hvilken region i Spanien kommer Santiago?<br />
• Tarifa<br />
• Andalusien<br />
• Galicia<br />
• Tanger<br />
2. Hvad er Santiagos profession?<br />
• Sømand<br />
• Gedehyrde<br />
• Købmand<br />
• Fårehyrde<br />
3. Hvad ville Santiagos forældre gerne have,<br />
han skulle være?<br />
• Købmand<br />
• Præst<br />
• Glashandler<br />
• Alkymist<br />
4. Hvor fortæller drømmen, at Santiago skal<br />
finde skatten?<br />
• I ørkenoasen<br />
• Ved pyramiderne<br />
• Hos Alkymisten<br />
• Hos glashandleren<br />
5. Over hvilket kongedømme hersker Melkizedec?<br />
• Kongen af Andalusien<br />
• Kongen af Granada<br />
• Kongen af Sevilla<br />
• Kongen af Salem<br />
6. Hvad er navnene på de to sten, som Santiago<br />
får af Melkizedec?<br />
• Torden og Lynild<br />
• Sort og Hvid<br />
• Urim og Thummim<br />
• Urit og Thurrit<br />
7. Hvad hedder pigen, som Santiago forelsker<br />
sig i i Al-Fayuom oasen?<br />
• Sarifa<br />
• Tarifa<br />
• Malia<br />
• Fatima<br />
8. Da Santiago får et syn i ørkenen, ser han<br />
to fugle slås i luften. Hvad er det for nogle<br />
fugle?<br />
• Falke<br />
• Høge<br />
• Spurve<br />
• Ørne<br />
9. Hvem rejser Santiago gennem ørkenen<br />
med?<br />
• En amerikaner, der ønsker at blive alkymist<br />
• En englænder, der ønsker at blive alkymist<br />
• En amerikansk opdagelsesrejsende<br />
• En engelsk opdagelsesrejsende<br />
10. Hvordan overbeviser Kongen af Salem<br />
Santiago om, at han ikke er en bedrager?<br />
• Han skriver Santiagos livshistorie i sandet,<br />
uden at have fået noget at vide om<br />
denne<br />
• Han laver vand om til vin<br />
• Han får købmandens datter til at forelske<br />
sig i Santiago<br />
• Han forvandler guld til bly
11. Hvor finder Santiago til sidst skatten?<br />
• Ved pyramiderne<br />
• Hos Alkymisten<br />
• I Tarifa, Spanien<br />
• Hos glashandleren<br />
12. Hvad ser Santiago i sit drømmesyn i<br />
ørkenen?<br />
• At han og Fatima bliver gift<br />
• At han finder skatten<br />
• At oasen bliver angrebet<br />
• At han vil blive slået ihjel<br />
13. Hvad forsøger englænderen at lære, da<br />
de når frem til oasen?<br />
• At tale verdenssproget<br />
• At lave bly om til guld<br />
• At slås med sabel<br />
• At plukke dadler<br />
14. Hvad sker der, mens Santiago graver<br />
efter skatten?<br />
• Han finder skatten i sandet<br />
• Han falder i søvn, og drømmer drømmen<br />
igen<br />
• Han bliver overfaldet af to røvere<br />
• Han finder en hemmelig indgang<br />
15. Hvad lærer Santiago af Alkymisten?<br />
• At tale verdenssproget<br />
• At jage med falk<br />
• At lave bly om til guld<br />
• At slås med sabel<br />
UNDERVISNINGSMATERIALE<br />
SIDE 25
<strong>ALKYMISTEN</strong><br />
SIDE 26<br />
PORTRÆT AF FORFATTEREN PAULO<br />
COELHO<br />
Paulo Coelho ses af<br />
nogle som en ordenes<br />
alkymist og af<br />
andre som et massekulturelt<br />
fænomen.<br />
Han er en af de mest<br />
indflydelsesrige,<br />
nulevende forfattere.<br />
Paulo Coelho blev<br />
født i 1947 som søn<br />
af ingeniøren Pedro<br />
og den hjemmegående husmor, Lygia.<br />
HVORNÅR FANDT DU UD AF, AT DU GERNE<br />
VILLE VÆRE FORFATTER?<br />
Da jeg var femten, sagde jeg til min mor:<br />
”Jeg har opdaget mit kald. Jeg ønsker at<br />
være forfatter.” ”Min kære,” svarede hun, ”din<br />
far er ingeniør. Han er en logisk, fornuftig<br />
mand med en meget klar opfattelse af verden.<br />
Ved du rent faktisk, hvad det vil sige at<br />
være forfatter?”<br />
For at besvare min mors spørgsmål, besluttede<br />
jeg at lave noget research. På en mængde<br />
rejser lærte jeg, hvordan en forfatter så ud i<br />
begyndelsen af 1960'erne:<br />
En forfatter bærer altid briller og har aldrig<br />
redt sit hår. Halvdelen af tiden føler han vrede<br />
over alting, den anden halvdel af tiden er<br />
han nedtrykt. Han siger meget ”dybe” ting.<br />
Han har altid fantastiske idéer til handlingen<br />
i hans næste roman, og hader det, han netop<br />
har offentliggjort. En forfatter har pligt til aldrig<br />
at blive forstået af sin egen generation.<br />
Når han forsøger at forføre en kvinde, siger<br />
forfatteren: ”Jeg er forfatter”, og kruseduller<br />
et digt ned på en serviet. Det virker altid.<br />
Når han bliver spurgt om, hvad han læser i<br />
øjeblikket, nævner han altid en bog, ingen<br />
nogensinde har hørt om.<br />
Bevæbnet med al denne information, gik<br />
jeg tilbage til min mor, og forklarede præcis,<br />
hvad en forfatter var. Hun blev overrasket.<br />
”Det ville være lettere at være ingeniør,”<br />
sagde hun, ”så behøver du ikke bære briller.”<br />
Og så begyndte jeg at skrive. Da jeg vendte<br />
tilbage til Brasilien, oprettede jeg et undergrundsmagasin.<br />
Jeg blev derefter opfordret<br />
til at skrive sangtekster og senere journalistik.<br />
Jeg tjente mine penge på at skrive, men<br />
skulle først skrive min første rigtige bog, da<br />
jeg blev 38.<br />
HVORDAN BLEV DU INSPIRERET TIL AT<br />
SKRIVE DIN FØRSTE ROMAN?<br />
Jeg ønskede at tale om gamle temaer, men<br />
med et moderne sprog. Jeg tvang mig selv<br />
til at tro på læserens evne til selv at sætte<br />
scenen, og jeg koncentrerede mig i stedet<br />
om samspillet mellem karaktererne. Det viste<br />
sig at blive en succes.<br />
HVILKE GRUNDLÆGGENDE FILOSOFIER<br />
FORSØGER DU AT UDTRYKKE I DINE BØGER?<br />
Jeg ser filosofi som noget levende. Noget,<br />
der ændres i henhold til vores indre behov.<br />
Men hvis jeg skulle koge mit arbejde ned til<br />
et par sætninger, vil jeg sige: udlev din personlighed,<br />
betal prisen for dine drømme, læs<br />
de varsler, du får, væk din feminine side, og<br />
tør at være anderledes.<br />
HVORDAN VIL DU KATEGORISERE DINE<br />
BØGER?<br />
To af dem er faglitterære (Pilgrimsrejsen og<br />
Valkyrien). Resten er baseret på mine forskellige<br />
livserfaringer, men i et metaforisk og<br />
symbolsk sprog. Jeg tror, at enhver kunstner<br />
(eller person) kun kan dele noget, som han<br />
allerede har oplevet, uanset om de erfaringer<br />
tilhører den symbolske verden eller den<br />
såkaldte "virkelighed".
DINE IMPONERENDE SALGSTAL HAR GI-<br />
VET DIG ET MEGET KOMFORTABELT LIV.<br />
DU TILBRINGER HALVDELEN AF ÅRET I DIN<br />
SPECIALDESIGNEDE LEJLIGHED MED UDSIGT<br />
OVER STRANDEN COPACABANA. DEN AN-<br />
DEN HALVDEL BOR DU PÅ DIT LANDSTED<br />
I DE FRANSKE PYRENÆER. DU FLYVER PÅ<br />
FØRSTE KLASSE MELLEM DE TO HJEM. ER<br />
DET DEJLIGT AT HAVE MANGE PENGE?<br />
”Det er selvfølgelig fantastisk rart at have<br />
penge, for så kan jeg gøre, hvad jeg synes<br />
er vigtigt for mig. Jeg har oprettet Paulo<br />
Coelho Institute, der giver gratis skolegang<br />
til 360 brasilianske gadebørn. Jeg har altid<br />
været en rig person, fordi pengene ikke er<br />
relateret til lykke. Det er også budskabet i<br />
”Alkymisten”, hvor den andalusiske hyrde finder<br />
sin skat til sidst, men først efter at have<br />
fulgt en forvirrende vifte af ”varsler”, og først<br />
efter at have modtaget undervisning i at føle<br />
de ”vibrationer af fred”, der opstår, når man<br />
taler om ”verdenssproget”.<br />
DU LÆGGER MEGET BETYDNING I VARSLER?<br />
Ja, jeg begynder f.eks. først at skrive en ny<br />
bog, når jeg har fundet en hvid fjer. Det er<br />
en regel, jeg oprettede før min første bog.<br />
Dengang var jeg ikke sikker på, om det var<br />
det rigtige. Derfor sagde jeg til mig selv, at<br />
hvis jeg ser en fjer i dag, skal jeg begynde at<br />
skrive. Og hvis jeg ikke ser en fjer, så må det<br />
være min skæbne. Det er jo ikke så vanskeligt<br />
at finde en hvid fjer. Især ikke hvis der<br />
er mange duer omkring en. Men det bliver<br />
vanskeligere, når fjeren skal findes i januar<br />
måned i et ulige årstal. Det er nemlig også<br />
en regel.<br />
Kilder: MSN Arabia og Telegraph.co.uk<br />
UNDERVISNINGSMATERIALE<br />
SIDE 27
<strong>ALKYMISTEN</strong><br />
SIDE 28<br />
FAKTA OM BOGEN ”<strong>ALKYMISTEN</strong>”<br />
• Alkymisten blev første gang udgivet i<br />
1988<br />
• Den blev oprindeligt skrevet på portugisk<br />
og udgivet med titlen ”O Alquimista”<br />
• Den er siden 1988 blevet oversat til 67<br />
sprog<br />
• Bogen har solgt over 65 millioner eksemplarer<br />
• Det er den 12. mest solgte bog i verdenshistorien<br />
(fraregnet politiske og religiøse<br />
bøger som Koranen, Biblen, Maos skrifter<br />
o.lign.)<br />
• Guinness Rekordbog har kåret bogen<br />
som den mest oversatte af en nulevende<br />
forfatter<br />
• Da bogen blev udgivet på tysk, blev<br />
den med det samme et enormt salgshit.<br />
Hardback-udgaven har således optrådt<br />
på Der Spiegels bestsellerliste i 386 uger<br />
i træk<br />
• Bogen filmrettigheder er flere gange blevet<br />
købt af filmselskaber. Indtil nu er den<br />
dog aldrig blevet filmatiseret<br />
• Paulo Coelho er varm fortaler for fildeling.<br />
Han har selv lagt bogen ud på fildelingssider<br />
på internettet. Han har fundet<br />
ud af, at hvis han ”giver bogen væk” som<br />
online-version, så oplever han et større<br />
salg af fysiske bøger<br />
• Man kan endda hente mange af Coelhos<br />
bøger som gratis download via hans<br />
egen hjemmeside<br />
Kilder: Wikipedia og santjordi-asociados.com
INTERVIEW MED MALTE CLAUDIO<br />
LIND<br />
HVAD VAR DET VED BOGEN, DER FIK DIG TIL<br />
AT OVERVEJE MULIGHEDEN FOR AT LAVE<br />
FORTÆLLINGEN OM TIL EN TEATERFORE-<br />
STILLING?<br />
Det var vel noget med, at bogen gjorde et<br />
indtryk på mig, første gang jeg læste den.<br />
I lang tid derefter var den i mit baghoved.<br />
Bogen er som sådan ikke oplagt som teaterforestilling,<br />
synes jeg. Det var først, da jeg<br />
begyndte at arbejde med animationsmediet,<br />
at idéen kom tilbage til mig. ”Hov”, sagde<br />
det. I mine øjne er det en slags ”roadmovie<br />
for theatre”. En dannelsesrejse. En del af dannelsen<br />
er selve rejsen. Det er ikke noget, man<br />
normalt gør så meget ud af på teatret.<br />
DU HAR SKÅRET EN DEL VÆK AF DET OP-<br />
RINDELIGE BOGFORLÆG. I FORESTILLINGS-<br />
MANUSKRIPTET ER SANTIAGO F.EKS. IKKE<br />
ANSAT HOS EN GLASHANDLER. HVORDAN<br />
VÆLGER DU, HVAD DER SKAL MED, OG<br />
HVAD DER SKAL STRYGES?<br />
Det er en lang proces. Man dykker ned i<br />
materialet. Man bliver ved med at dykke ned.<br />
På et eller andet tidspunkt er det som om,<br />
materialet slår igen. Materialet formulerer på<br />
en eller anden måde, hvad det vigtigste er.<br />
Og så må man naturligvis skære bort. Hvis<br />
det hele skulle med, så ville forestillingen<br />
komme til at være otte timer. Det går ikke.<br />
HVAD VAR DIT OVERORDNEDE FOKUS, DA<br />
DU SKREV MANUSKRIPTET?<br />
Jeg synes, den har et rigtigt godt budskab,<br />
romanen. Et meget vigtigt budskab, især i<br />
forhold til den tid, vi lever i. I dag er det som<br />
om, der nærmest skal laves en studieplan<br />
allerede fra børnehavetiden af. Vi bliver sat<br />
i bokse, og planerne bliver lagt for os. Vi får<br />
taget alle frie valg fra os. Det er et vigtigt fokuspunkt<br />
i både forestillingen og i romanen.<br />
I MANUSKRIPTET FOREGÅR HANDLINGEN I<br />
EN MODERNE VERDEN MED TEGNESERIER<br />
OG SPRAYDÅSER. HVORFOR HAR DU SKIF-<br />
TET TID, OG HVORFOR ER SPROGET I FORE-<br />
STILLINGEN MERE MODERNE END I BOGEN?<br />
Det er lidt for at komme tilbage til det budskab,<br />
jeg lige har nævnt. Bogens budskab<br />
er næsten stærkere nu, end hvis handlingen<br />
blev sat ind i en historiske sammenhæng.<br />
Det skulle gerne være sådan, at publikum<br />
kan se, at forestillingen udspiller sig her og<br />
nu. Det er en situation, de selv er en del af.<br />
Fårehyrdens frihed er en parallel til nutidens<br />
verden, hvor rappen, tegneserieuniverset og<br />
grafittikunstnerne er gode eksempler på en<br />
mere ”fri” levevis.<br />
UNDERVISNINGSMATERIALE<br />
DU BRUGER EN SOMMERFUGL SOM BILLEDE<br />
GENNEM HELE FORESTILLINGEN. HVAD BE-<br />
TYDER DENNE SOMMERFUGL?<br />
Den er et symbol. Et skønhedssymbol. Jeg<br />
synes, den er interessant, fordi den i sig selv<br />
er smuk. Og så har den en særlig dobbelthed.<br />
Når en sommerfugl slår med vingerne<br />
i Sydamerika, kan den skabe en storm i<br />
Alaska. Det siger i hvert fald den del af kaosteorien,<br />
der kaldes sommerfugleeffekten.<br />
Sommerfuglen er i forestillingen både meget<br />
konkret og meget abstrakt.<br />
DU ER BÅDE MANUSKRIPTFORFATTER OG<br />
INSTRUKTØR PÅ FORESTILLINGEN. KAN<br />
DU KOMME UD FOR, AT DIT MANUSKRIPT<br />
MÅ ÆNDRES, FORDI DU SOM INSTRUKTØR<br />
FINDER PÅ NOGET ANDET, DER IKKE PASSER<br />
MED MANUSKRIPTET?<br />
Ja, helt sikkert. Sådan vil processen være lige<br />
indtil 5 min. før premieren.<br />
SIDE 29
<strong>ALKYMISTEN</strong><br />
SIDE 30<br />
ALKYMI ER JO EN VIDENSKAB, DER HØRER<br />
GAMLE DAGE TIL. TROR DU, DET FINDES I<br />
VIRKELIGHEDEN? ER DER NOGLE, DER KAN<br />
LAVE BLY OM TIL GULD, ELLER ER DET HELE<br />
BARE TOSSERIER?<br />
Som jeg husker det fra min fysikundervisning,<br />
kan det sagtens lade sig gøre. Man<br />
beskyder nogle atomer med elektroner eller<br />
noget i den stil. Det er meget, meget dyrt.<br />
Så dyrt, at det ikke kan betale sig. Men i<br />
teorien kan det godt lade sig gøre. Men om<br />
det fysisk kan lade sig gøre, er ikke pointen<br />
i forestillingen. Alkymien handler mere om<br />
forholdet mellem tro og overbevisning.<br />
UDOVER ALKYMIEN ER DER NOGLE CEN-<br />
TRALE EMNER I FORESTILLINGEN, DER BLI-<br />
VER BEARBEJDET. KAN DU NÆVNE ET TEMA,<br />
DU HAR SÆRLIG FOKUS PÅ?<br />
Ja, hvis jeg skal nævne et ord, må det være<br />
”skæbnebestemt.” Det er i sig selv et modsætningsforhold,<br />
forstået på den måde, at<br />
du kan opfatte skæbnen som noget, der er<br />
lagt for dig allerede og som du kan eller ikke<br />
kan ændre på. Maktoob!, som det hedder i<br />
forestillingen.<br />
HVAD KAN PUBLIKUM TAGE MED SIG FRA<br />
FORESTILLINGEN?<br />
Jeg har lyst til at citere den kendte teaterinstruktør<br />
Frank Castorf, der til det samme<br />
spørgsmål svarede noget i stil med: ”Publikum<br />
skal huske deres overtøj i garderoben”.<br />
Men grundlæggende er det noget med, at<br />
lære at lytte til sit hjerte. ”Lad være med at<br />
spørge andre om, hvordan du skal leve dit<br />
liv, spørg dig selv,” som den spanske filosof<br />
Fernando Savater engang har udtalt.
INTERVIEW MED ANIMATOR ARTHUR<br />
STEIJN<br />
HVILKE BILLEDER KOM IND I DIT HOVED, DA<br />
DU FØRSTE GANG BLEV PRÆSENTERET FOR<br />
”<strong>ALKYMISTEN</strong>”?<br />
1001 nat, Aladdin, Fantasytegneserier<br />
HVAD ER DIN ROLLE SOM ANIMATOR?<br />
Jeg laver dels "compositing", dvs. sammensætning<br />
af animerede sekvenser, som animatoren<br />
Peter leverer. Og så laver jeg en del<br />
"Special Effects", dvs. effekter som ild, røg,<br />
vand etc.<br />
ER DU MED TIL AT UDVIKLE SCENOGRAFIEN,<br />
ELLER TAGER DU BARE IMOD ORDRER FRA<br />
SCENOGRAFEN?<br />
Vi er med i en lille del af udviklingen, f.eks.<br />
de ting, der har at gøre med, hvordan vores<br />
animationer bliver projekteret bedst.<br />
HOVEDPERSONEN SANTIAGO KOMMER JO<br />
VIDT OMKRING I FORESTILLINGEN. HVOR-<br />
DAN KLARER MAN DEN UDFORDRING SOM<br />
ANIMATOR?<br />
Den klares dels i samarbejde med lys på scenen<br />
og dels ved at sørge for, at skuespilleren<br />
står de rigtige steder i forhold til animationer.<br />
I BRUGER EN SÅKALDT GREENSCREEN. KAN<br />
DU FORKLARE LIDT OM, HVORDAN SÅDAN<br />
EN FUNGERER?<br />
En greenscreen bliver brugt her, for at sammensætte<br />
livebilleder, dvs. ting, der forgår<br />
her og nu, i den grønne kasse, med billeder,<br />
som er animeret på forhånd. Man kan<br />
f.eks. få en model af en flyvemaskine til at<br />
virke som om, den flyver på en projektion<br />
med himmel og skyer. Teknikken fjerner den<br />
grønne farve.<br />
UNDERVISNINGSMATERIALE<br />
SIDE 31
<strong>ALKYMISTEN</strong><br />
SIDE 32<br />
FAKTA OM FORESTILLINGEN<br />
Forfatter: Paulo Coelho<br />
Manuskript & instruktion: Malte Claudio Lind<br />
Scenografi: Rebecca Arthy<br />
Komponist: Ole Højer Hansen<br />
Kostumer: Marianne Meyer<br />
Animation: Ole Højer Hansen<br />
Computeranimation: Arthur Steijn<br />
Dramaturg: Lene Kobbernagel<br />
Producent: Christina R. R. Jørgensen<br />
Produktionsleder: Uffe Blaabjerg<br />
Skuespillere: Asbjørn Agger, Christian Engell<br />
& Roger Matthisen<br />
Produceret af: Teater Vestvolden og <strong>Filuren</strong><br />
Med rettighed fra: Sant Jordi Asociados<br />
Agencia Literaria, S.L.<br />
Spilleperiode: 25. feb. 2011 - 23. mar. 2011<br />
Varighed: Ca. 65 minutter.<br />
Egnet for alle over 8 år.<br />
ASBJØRN AGGER<br />
ROGER MATTHISEN<br />
CHRISTIAN ENGELL
UDDRAG FRA MANUSKRIPTET TIL<br />
TEATERSTYKKET ”<strong>ALKYMISTEN</strong>”<br />
Bemærk venligst, at nedenstående uddrag stammer<br />
fra et manuskript, der ved redaktionens afslutning<br />
endnu ikke er endeligt, hvorfor der vil forekomme<br />
afvigelser i forhold til den færdige teaterforestilling.<br />
SCENE 2<br />
(På et torv i Tarifa ved en gammel ”fontæne”<br />
ligger Santiago og sover. Han er midt<br />
i en drøm. Rundt om ham ligger graffiti og<br />
tomme øldåser og en mappe med tegneserieark.<br />
Kongen af Salem roder rundt i de<br />
tomme dåser. Drikker evt. lidt sjatter. Han får<br />
fat i Santiagos hånd og studere den grun-<br />
digt. Santiago vågner chokeret)<br />
Santiago :<br />
Hey mand; hvad fanden laver du? For helvede<br />
mit hoved. Shit ‐ jeg var der næsten!!!<br />
Fuck det er anden gang… !!!<br />
Kongen :<br />
Nå din drøm – jo den er interessant .<br />
(Kongen åbner mappen)<br />
Santiago :<br />
Hvad snakker du om?<br />
Kongen :<br />
Er det dig der har lavet dem her?<br />
Santiago :<br />
Pas på – det er originaler.<br />
UNDERVISNINGSMATERIALE<br />
Kongen :<br />
De er gode. Du er dygtig, men de er også<br />
billeder på verdens største løgn !!!<br />
Santiago :<br />
Og hvad er så verdens største løgn?<br />
Kongen :<br />
På er eller andet tidspunkt mister vi kontrollen<br />
med vores liv. Vi holder op med at lytte<br />
til vores hjerter, og resten af livet lever vi så<br />
i angst for ikke at lykkes. Hvorefter vi lader<br />
os styre af ”tilfældet”<br />
Santiago :<br />
Hold da op! Hvor fa’en kommer du fra?<br />
Kongen :<br />
Fra mange steder.<br />
Santiago :<br />
Ingen kommer mange steder fra. Jeg kommer<br />
mange steder, men jeg er kun fra et<br />
sted. Her fra Tarifa!!<br />
SIDE 33
<strong>ALKYMISTEN</strong><br />
SIDE 34<br />
Kongen :<br />
Jamen så lad os sige at jeg blev født i Salem.<br />
Santiago :<br />
Tillykke med det! Hvordan er der i Salem?<br />
Kongen :<br />
Som der altid har været.<br />
Santiago :<br />
Og hvad laver du i Salem?<br />
Kongen :<br />
Ha Ha……hvad jeg laver i Salem?!! Jeg er<br />
kongen af Salem. Hvor mange har du af dem<br />
her?<br />
SCENE 3<br />
(Santiago står på et torv i Tanger. Han går<br />
lidt rundt og indsnuser alle de nye indtryk,<br />
da han bliver antastet af en fremmed med en<br />
stor sæk)<br />
Mand :<br />
Hey man, my friend. You want hotel, taxi,<br />
guide, cigarettes, whisky, camel, hashish,<br />
girl…..No Yes !!!??<br />
Santiago :<br />
Nej tak, men måske noget andet tøj…..!<br />
Mand :<br />
No problem, have a look at this.<br />
(Manden hiver div. stykker tøj op af sækken<br />
og Santiago får på behændig vis skiftet til<br />
halvarabisk klædedragt. Efter lidt posering,<br />
vil Santiago betale men manden er væk,<br />
sammen med Santiagos penge).<br />
Santiago :<br />
Ahrrrrrrrrrgh ‐ FUCK ‐ FUCK – FUCK!!!!<br />
(Han kan dårligt holde tårerne tilbage).<br />
For helvede!!! Det er sidste gang, jeg tror på<br />
drømme. Jeg må hjem, jeg må hjem. Jeg kan<br />
stadig nå Malaga. Fuck jeg skal tegne det<br />
hele om igen! Jeg når det aldrig.<br />
(Sommerfuglen flyver forbi, han slår efter<br />
den)<br />
Lorte fugl !!!<br />
Kongens stemme :<br />
Ups min ven. Lær at respektere og lytte til<br />
tegnene.<br />
(Santiago står lidt, så tager han Urim og<br />
Tummin op af vadsækken. Pludselig begynder<br />
det at synge fra alle minareterne rundt<br />
omkring på pladsen og alle lægger sig på<br />
knæ med panden mod jorden. Santiago<br />
følger fuglen med øjnene. Sangen fra minareterne<br />
toner ud. Folk forsvinder fra pladsen.<br />
Santiago mener at se tyven fra før. Han løber<br />
efter ham og overfalder ham.<br />
Santiago:<br />
Så har jeg dig fandme…!! Øh, undskyld jeg<br />
troede du var en anden… Nu skal jeg…….<br />
(Santiago samler de bøger op som den<br />
fremmede tabte. Bøger om alkymi)<br />
Undskyld, men jeg er lige blevet rullet og jeg<br />
troede at du……<br />
(Den fremmede rækker en hånd frem)<br />
Jack :<br />
Jack!<br />
Santiago :<br />
Santiago! Egentlig er jeg på vej til pyramiderne<br />
men jeg tror hellere jeg vil tilbage til<br />
Spanien. Jeg tænkte jeg ville sælge de her,<br />
de er meget værdifulde…<br />
Jack :<br />
En Urim og en Tummin! De er ikke mange<br />
penge værd. Det er bjergkrystal, intet andet,<br />
men den der har forstand på dem ved, at<br />
det der er Urim Og Tummim. Måske er det et<br />
tegn?
SCENE 9<br />
(Santiago hos Alkymisten)<br />
Santiago :<br />
Her er jeg. Hvorfor ville du se mig?<br />
Alkymisten :<br />
På grund af tegnene. Vinden fortalte mig du<br />
ville komme og at du ville få brug for min<br />
hjælp.<br />
Santiago :<br />
Vinden fortalte…<br />
Alkymisten :<br />
Ja<br />
Santiago :<br />
Jeg forstår ikke<br />
Alkymisten :<br />
Du har brug for min hjælp<br />
Santiago :<br />
Ikke mig. Det er den anden udlænding, Jack.<br />
Det er vist ham, der har brug for din hjælp.<br />
Alkymisten :<br />
Han skal først finde andre ting, før han kommer<br />
til mig, men han er på rette vej. Han er<br />
begyndt at iagttage ørkenen.<br />
Santiago :<br />
Og jeg?<br />
Alkymisten :<br />
Når du virkelig ønsker noget, går hele universet<br />
sammen om at hjælpe dig til at virkeliggøre<br />
din drøm.<br />
Santiago :<br />
Den har jeg hørt før og jeg har virkeliggjort<br />
min drøm så…..<br />
Alkymisten :<br />
Hvad så med skatten?<br />
Santiago :<br />
Jeg troede, drømme var private, desuden har<br />
allerede fundet min skat, Fatima! Og 500.000<br />
dollars for 500 døde fjender. Jeg kan leve<br />
som en rig mand.<br />
Alkymisten :<br />
Men intet af det, er ved pyramiderne!<br />
Santiago :<br />
Der er krig mellem klanerne.<br />
Alkymisten :<br />
Jeg kender ørkenen.<br />
Santiago :<br />
Du vil måske være min guide?<br />
Alkymisten :<br />
UNDERVISNINGSMATERIALE<br />
Nej. Jeg vil bare sørge for at du følger den<br />
rigtige retning til din skat.<br />
(Alkymisten åbner en flaske vin)<br />
Santiago :<br />
Er det ikke forbudt ifølge loven at drikke vin?<br />
Alkymisten :<br />
Det onde er ikke det der kommer ind i munden.<br />
Det onde er det der kommer ud af den!!<br />
Drik og nyd vinen. Slap af!! Men glem ikke at<br />
dit hjerte er dér hvor din skat er, og for at alt<br />
det du indtil nu har lært på din vej skal have<br />
nogen mening, er det nødvendigt, at du finder<br />
skatten. Jeg vil føre dig gennem ørkenen.<br />
Santiago :<br />
Nej! Jeg vil blive i oasen. Jeg har fundet<br />
Fatima og for mig er hun mere værd end<br />
skatten!<br />
Alkymisten :<br />
Fatima tilhører ørkenen. Hun ved, at mænd<br />
må drage af sted for at kunne komme tilbage.<br />
SIDE 35
KOSTUMETEGNINGER<br />
AF REBECCA ARTHY