Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Aakjærselskabet<br />
NYHEDS– OG INFORMATIONSMAIL NR. 21<br />
<strong>Jenle</strong>, den 29 nov. 2012<br />
Fra formanden s. 2<br />
Om at læse<br />
Nyhedsmailen på en<br />
ny måde s. 5<br />
En mail l<br />
Aakjærselskabet s. 6<br />
Reklamer for<br />
Lieraturdagen s. 7<br />
Nogle julesange af<br />
Aakjær s. 11<br />
Fra en bogsamlers<br />
hylder s. 21<br />
Fakta om<br />
Aakjærselskabet s. 24<br />
DANMARKS STØRSTE LITTERATURSELSKAB ‐ BLIV MEDLEM ‐ <strong>TRYK</strong> www.jenle.dk
AAKJÆRSELSKABET ØNSKER ALLE ABONNENTER EN<br />
RIGTIG GLÆDELIG JUL SAMT ET GODT NYTÅR!<br />
ÅRET 2012<br />
Den 23. oktober<br />
lukkede <strong>Jenle</strong> for<br />
besøgende på <strong>Jenle</strong>. Aakjærsel‐<br />
skabet afsluede 32. sæson som<br />
ansvarlig for akviteterne på<br />
<strong>Jenle</strong>.<br />
2012 har været et fantassk år!<br />
Selv om et år ikke kan gøres op i tal alene,<br />
men også i oplevelsernes subjekve<br />
kvaliteter, så vil jeg alligevel nævne nogle<br />
generelle tal om 2012.<br />
BESØGSTAL<br />
Vi har gennem flere år ha et mål om, at<br />
komme over de 8000 besøgende l vore<br />
akviteter og arrangementer på <strong>Jenle</strong>.<br />
Gennem hårdt arbejde lykkedes det så<br />
endelig og endda meget eertrykkeligt. Tallet<br />
endte på 9150. Nu håber vi på fremover at<br />
kunne fastholde besøgstallet. Et fremdsmål<br />
”Som dybest<br />
brønd”<br />
120,‐ kr.<br />
pr. CD.<br />
2<br />
må være at komme over de 10.000<br />
besøgende. Men dee mål er ikke noget i sig<br />
selv, men skal ske gennem en fastholdelse og<br />
skærpelse af stedets værdigrundlag.<br />
Aakjærselskabet vil ikke gå på kompromis<br />
med værdigrundlaget alene for at få flere<br />
gæster. Til gengæld skal værdigrundlaget<br />
styrkes. Vi vil fastholde kernen i familien<br />
Aakjærs liv samt holdninger og derigennem<br />
øge oplevelsen kvalitet. På denne måde.<br />
Et af de områder vi arbejder på i øjeblikket er<br />
en beskrivelse af Jeppe Aakjærs forfaer‐<br />
skab, der skal vises som en diasserie på <strong>Jenle</strong>.<br />
MEDLEMMER<br />
Før sæsonen 2011 havde vi sat et mål på<br />
1350 medlemmer. Vi nåede 1393 og mente<br />
derfor, at vi godt kunne forvente 1450<br />
medlemmer i 2012. Den 1. december 2012 er<br />
vi så på 1528, altså 78 mere end forventet.<br />
Fremgangen skyldes ikke mindst at udmeldel‐<br />
serne er meget få. Det er vi rigg glade for,<br />
da det samdig betyder, at vi ikke skal tegne<br />
ret mange nye medlemmer for at få frem‐<br />
I Kanten<br />
Af Den<br />
Gule<br />
Lupin
Klokken 10:00 fredag den 9. november 2012 var vi klar med standen på Bella Center. De 9 m 2 var fyldt helt<br />
op med materiale. Vi var klar. Kom bare med gæsterne. Og så skete det! Kort d eer åbningsd strøm‐<br />
mede det ind med folk. Selv om vi var forholdsvis langt væk fra hovedindgangen, så var der konstant godt<br />
med folk. Eer 8 mer på standen var vi mørbanket og klar l at se dyner. Det var en rigg god og<br />
inspirerende tur, som alle var enige om, at vi fremover ville få meget ud af.<br />
gang. Forventningerne l 2013 er en sgning<br />
l 1600 medlemmer den 31. dec..<br />
MESSER<br />
De sidste 3 år er vi begyndt med akviteter<br />
udenfor <strong>Jenle</strong>. Her i 2012 har vi været på to<br />
3<br />
messer. Først var vi i Breum, der er vores<br />
nærmeste landsby. Her havde borgerforening<br />
‐en arrangeret messe i hallen. Senere tog vi l<br />
Bella Center, hvor vi havde en stand. Det var<br />
en meget stor succes. Vi fik tegnet 24 nye<br />
melemmer og tegnet over 50 abonnementer<br />
l vores Nyhedsmail.<br />
LODTRÆKNING OM BOG<br />
På bogmessen i ’Bella Center’ kunne man<br />
deltage i en konkurrence om en bog. Der kom<br />
62 korrekte besvarelser. I blandt de korrekte<br />
besvarelser har Aakjærselskabet trukket lod.<br />
Med så mange korrekte besvarelser har vi i<br />
stedet for kun én præmie udtrukket tre.<br />
Berit Hansen, Hørve.<br />
Jonna Knudsen, Hundslund<br />
Peer Høgsberg, Randbøl
De udtrukne har fået lsendt Jeppe Aakjærs<br />
berømte ”Livserindringer” i 2 bind.<br />
JENLEBLADET<br />
I løbet af messens tre dag fik vi uddelt godt<br />
2000 <strong>Jenle</strong>blade. Det betød, at vi havde besøg<br />
af godt 2000 gæster, hvilket var langt over<br />
vore forventninger. Hvert 3. minut uddelte vi<br />
4 <strong>Jenle</strong>blade. I forbindelse med uddelingen<br />
havde vi mange sjove oplevelser.<br />
Englebladet! Hvad er det?<br />
Nej! <strong>Jenle</strong>bladet. Ved du hvad <strong>Jenle</strong> er?<br />
Nej!<br />
Kender du ikke Jeppe Aakjær?<br />
Joh! Joh! Selvfølgelig kender jeg Jeppe<br />
Aakjær!!<br />
<strong>Jenle</strong> er Nanna og Jeppe Aakjærs kunst‐<br />
nerhjem, der ligger lidt nord for Skive på<br />
halvøen Salling i Limorden.<br />
4<br />
Nåh! Jamen der har jeg været for rigg<br />
mange år siden. Jeg kan godt huske<br />
arbejdsværelset. Det gjorde et stort<br />
indtryk på mig.<br />
Du har ikke været der de sidste 3 l 4 år,<br />
hvor vi har ombygget museet?<br />
Nej! Men jeg var der, da daeren viste<br />
rundt! Det kan da være man skulle<br />
besøge stedet igen.<br />
Kender du noget l Aakjærs forfaer‐<br />
skab?<br />
Ja! Jeg har læst denne frygtelige fortæl‐<br />
ling om Per i ”Vredens Børn”.<br />
Ovenstående er et mønster på de utallige sam<br />
‐taler vi fire bestyrelsesmedlemmer havde<br />
med gæster på vores stand. Når der kom<br />
unge mennesker kunne de fortælle, at de<br />
havde læst ”Vredens Børn” på deres lieratur<br />
‐studier, eller havde sunget Aakjær i skolen.<br />
Vi kunne samdig uddele brochurer fra 65‐<br />
ferie, hvor man netop kan komme på en<br />
bustur l Limordslandet inspireret af Hans<br />
Edvard Nørregaard‐Nielsens meget floe bog<br />
om ”Limorden” i 2 bind.
NYHEDSMAILEN PÅ EN NY MÅDE<br />
På adressen www.issuu.com/Forlaget<strong>Jenle</strong><br />
kan man finde prøveeksemplarer på Nyheds‐<br />
mailen. I 2013 kan man læse Nyhedsmailen<br />
på to måder. Nyhedsmailen bliver lagt ud som<br />
Pdf, samme tradionelle format, som vi har<br />
gjort siden Nyhedsmailens start. Derudover<br />
kommer der nu en ny mulighed. På ovenstå‐<br />
ende adresse kan man læse Nyhedsmailen di‐<br />
rekte på skærmen og det uanset, hvilken<br />
plaorm der bruges. Der er ingen begræns‐<br />
ninger. Du kan læse den på din PC’er, den bæ‐<br />
5<br />
rebar med Windows, Mac og selvfølgelig også<br />
på din Tablet eller Smartphone.<br />
Med de mange abonnenter, som NI sendes l<br />
i dag, har Aakjærselskabets bestyrelse be‐<br />
sluet, at vi gerne ville præsentere nyheds‐<br />
mailen i en bedre kvalitet.<br />
I starten vil der selvfølgelig ald være indkø‐<br />
ringsproblemer. Dem er vi sikre på, at vi nok<br />
skal få klaret eerhånden som erfaringen<br />
kommer.<br />
Når du i din browser skriver www.issuu.com/<br />
Forlaget<strong>Jenle</strong> kommer du frem l en side,<br />
hvor du har mulighed for at vælge, hvilken<br />
Nyhedsmail du ønsker at læse. Du trykker på<br />
”Click to read”. Nu fylder Nyhedsmailen hele<br />
skærmen. Øverst er der en bjælke, hvor der<br />
er forskellige funkoner. Du kan bladre med<br />
piletaster. Du kan også vælge kun én side ad<br />
gangen. Du kan foretage zoom, hvis du har<br />
behov for at få siden forstørret. Nederst har<br />
du overblik over alle siderne, så du hurgt kan<br />
bladre. Måske vil du savne downloadmulig‐<br />
heden.<br />
Vi glæder os l dine kommentarer, om den<br />
nye måde at læse på.
EN MAIL TIL AAKJÆRSELSKABET<br />
Der går ikke en uge uden Aakjærselskabet får en mail fra vore medlem<br />
‐mer. Heldigvis er der næsten ingen mails, der indeholder skæld ud og<br />
det, der er værre. Næsten alle mails er kriske, hvor man roser os eller<br />
giver gode råd med på vejen.<br />
Kære Henning Linderoth<br />
Jeg har været glad for at besøge <strong>Jenle</strong>, og jeg<br />
har strikket sengetæppet, som jeg købte mønster<br />
til i sommeren 2011.<br />
Det er blevet rigtig fint.<br />
Til din / jeres oplysning, kan jeg fortælle, at jeg<br />
har brugt 30 nøgler bomuldsgarn "Catania Fine",<br />
som er merceriseret og en smule tyndere,<br />
end foreslået i opskriften.<br />
Der er i alt 60 firkanter, og så har jeg hæklet<br />
en lille kant på 4 omgange. Jeg ville ikke have<br />
en bred kant på, da jeg ikke ville have, at tæppet<br />
skulle gå ned og dække min seng.<br />
6<br />
Det færdige mål er 210 x 110, så det netop<br />
dækker en enkeltseng.<br />
Det har været rigtig sjovt at strikke. De enkelte<br />
firkanter blev ikke helt firkantet. Men da<br />
de blev syet sammen, trak de sig i forn, og det<br />
blev så fint :-)<br />
Med venlig hilsen<br />
Bente Dahl Pristed<br />
BENYT E‐BUTIKKEN ‐ VI HAR FLERE<br />
GODE JULETILBUD!
NOGLE JULESANGE AF JEPPE AAKJÆR<br />
Udvalg og kommenteret af<br />
P.K. Nielsen.<br />
I NI‐14 i arklen ”Jul på <strong>Jenle</strong>”,<br />
redigeret af Vinnie Linderoth,<br />
fortæller Nana og Jeppe Aakjærs<br />
daer, Solvejg Bjerre i Skive<br />
Folkeblad i 1949 om sin<br />
barndomsjul på <strong>Jenle</strong>. Herfra et<br />
lille citat:<br />
”En uges d eller to inden jul kom der en<br />
stor pakke fra bogtrykker Niels P.<br />
Thomsen i Holstebro. Den indeholdt de<br />
julebøger, som far leverede teksten og<br />
Thomsen det yndefulde udstyr l. Oplaget<br />
på 200 eksemplarer delte de, og far<br />
sendte sine som julehilsner l venner og<br />
bekendte. Pakken blev hentet på<br />
staonen og bragt op i fars stue, og far,<br />
mor og jeg så forventningsfulde l, mens<br />
Esben pakkede op, det var ald hans<br />
privilegium at åbne bogpakkerne. Og så<br />
viste det sig hvert år, at bogen var endnu<br />
smukkere og finere end de foregående år.<br />
Hvor var far glad for sine julebøger. ”Det<br />
er endda blevet en køn bee bog”, kunne<br />
han sige, når han stod med den i<br />
hænderne””.<br />
Ja, Jeppe Aakjær udgav mange julehæer<br />
med gode historier, men de måe ikke være<br />
11<br />
”DEN NYE KLOKKE ‐ EN HISTORIE FRA HEDEN”<br />
ER EN AF DE MANGE JULEBØGER AAKJÆR UDGAV.<br />
for tæt på det religiøse budskab. Dog måe<br />
de godt omhandle julen og forberedelserne<br />
herl. Forlaget Hovedland udgav i 2004 en<br />
antologi med nogle fortællinger af Jeppe<br />
Aakjær: ”Mod jul – julefortællinger”. På<br />
smudsomslaget bagside skriver forlaget<br />
blandt andet.<br />
”Oprindelig blev fortællingerne skrevet på<br />
beslling l de mange almanakbøger,<br />
som hvert år udkom ved juled. Blandt
andet derfor er der mange af dem, der<br />
berører julen. Skulle man under læsningen<br />
komme i julestemning, er det med garan<br />
helt imod forfaerens hensigt. Men måske<br />
er garanen udløbet i dag 75 år eer<br />
forfaerens død”…<br />
Hvad med digteren selv? Kunne han ikke<br />
komme i julestemning? Betød julen og dens<br />
budskab ikke noget for ham? Vi kan selvsagt<br />
ikke vide det. Men vi kan slå to ng fast. Der<br />
blev holdt jul på <strong>Jenle</strong> eller også i København<br />
hos Nanna Aakjærs søster og familie, og<br />
Jeppe Aakjær har skrevet flere digte<br />
omhandlende julen. Lad os foretage en<br />
nærmere analyse af nogle af juledigtene for<br />
at se, om Jeppe Aakjær ikke selv kunne<br />
komme i en eller anden julestemning, hvor<br />
han giver udtryk af noget religiøst. Har<br />
annammet julens budskab.<br />
Julebrev l l l hjemmet<br />
Hvor marken standses af frønnet led<br />
og engen er åens næste,<br />
der ligger en gård i julefred;<br />
den ville jeg gerne gæste.<br />
Og bjælken spænder så tungt i lo<br />
i denne mindernes bolig:<br />
Hver mus i halmen, hver spurv på to<br />
de pipper l mig så fortrolig.<br />
Jeg synes de spurve kalde mig hjem,<br />
jeg ser et lys bag en rude,<br />
jeg skimter en dør, der åbnes på klem<br />
for en, som ald er ude.<br />
Å, lån mig din vinge, du spurvelil,<br />
ej bare din pippen og klage,<br />
12<br />
da uden tøven med sang jeg vil<br />
mod hjemlandskysterne drage.<br />
Vær vakkert hilset, du søskendeflok<br />
i gården, hvor dugen nu bredes,<br />
hvor faders spade og moders rok<br />
endnu med ærbødighed fredes!<br />
Og ser jer så frem ad den østre port<br />
og ud ad den vestre længe,<br />
da har I et syn så omspændende stort<br />
Af å og agre og enge.<br />
Da mindes I alle den sære d,<br />
vi vanked der svedig og bøjet,<br />
med skovlen på nakken, med<br />
hjertet i strid,<br />
med udfartslængsler i øjet.<br />
Da mindes I også de gamle to,<br />
der nu holder jul med hverandre<br />
etsteds, hvor lykken er mere tro<br />
end her, hvor vi bævende vandre.<br />
(København, 26. december 1901)<br />
Dee digt: ”Julebrev l hjemmet” er skrevet i<br />
julen i København 1901. Det var det år, hvor<br />
faderen døde og godt et år eer, at Jeppe<br />
Aakjær havde forladt sin første hustru Marie<br />
Bregendahl og deres fælles søn Svend. Jeg<br />
synes digtet bærer præg af, at Jeppe Aakjær<br />
lider af en hjemlængsel l sine forældres<br />
hjem, som nu storesøsteren og svogeren ejer,<br />
og samværet med sine mindre søskende. Han<br />
vil gerne gæste den gård, der ligger i julefred.<br />
Spurvene kalder ham l hjemmet, hvor døren<br />
åbnes på klem. Undskyld mig. Det er lige før,<br />
man kan få associaoner l en julekrybbe.
I erde strofe anmoder han om at låne den<br />
lille spurvs vinger, så han kan drage mod sin<br />
hjemlands kyster. Hvorfor hjemlandskyster?<br />
Han kunne lig så vel have brugt ordet<br />
hjemlandsenge hjemlandsbakker,<br />
hjemlandsheder osv. Nej, for billedet har<br />
Jeppe Aakjær såmænd lånt hos Grundtvigs<br />
digteværk ”De levendes Land”, hvor der i en<br />
strofe står:<br />
”Letvingede håb! – gudbroder, nyfødt i<br />
den hellige dåb! – O lån os den ederham,<br />
ånden dig gav, ‐ så t vi kan flyve l<br />
landet bag hav, ‐ hvor evighedsstund<br />
skinner klart allen stund – på saligheds<br />
grund!<br />
Strofen står i salmen ”O kristelighed.” Der er<br />
stor forskel på en hede og en kyst. Kysten<br />
danner skel mellem to vidt forskellige<br />
verdener. Havet er skellet mellem det kendte<br />
og det ukendte. Skellet mellem de levendes<br />
land og et land, ingen kender. I sidste strofe<br />
mindes han llige med sine søskende de to<br />
gamle, der nu aer kan..<br />
”holde jul med hverandre etsteds, hvor<br />
lykken er mere tro end her, hvor vi<br />
bævende vandre”.<br />
Hvor er det? Er det ikke Eden? Landet på den<br />
anden side havet.? Jo, der er en religiøs<br />
stemning over digtet.<br />
Juleaen Juleaen Juleaen<br />
Og far går rundt på loen<br />
og ryster halm og havrestrå,<br />
han bærer vand l koen<br />
og mælk l kalve små;<br />
han skker hø i fårets hæk<br />
Og stryger det om kinden,<br />
imens han glider væk.<br />
13<br />
Og kaen står på hjaldet<br />
og strækker hals og springer ned<br />
og mjaver lidt i faldet<br />
af bare kælenhed;<br />
og hakkelsemaskinens hug<br />
de skærer gennem kvælden,<br />
som hårde, tunge suk.<br />
Og far han ta´r nu limen<br />
og fejer op og rejser vind,<br />
mens sølver‐månestrimen<br />
står over tærsklen ind;<br />
han skier halm i sine sko<br />
og sæer pind for døren<br />
og skænker kvæget ro.<br />
Så står han lidt og grunder<br />
med øjnene mod jorden vendt;<br />
han gir sig gode stunder,<br />
for nu er dagen endt.<br />
fra ladetagets gamle skæg<br />
det drypper støt og stændigt<br />
mod syldens gule klæg.<br />
Så går han hen l hunden,<br />
der vogter bønligt på hans færd;<br />
”Hvorfor skal du stå bunden,<br />
nu julen er så nær!”<br />
Dens lænke klang mod stenen brat<br />
Pasop kan næppe sanse,<br />
han springer som besat.<br />
Men bag de lave ruder<br />
der vikles dug af manglestok;<br />
på risten stegen spruder,<br />
og mor har sat sin rok.<br />
En krans af gran om spejlet går,<br />
trearmet julelyset<br />
på messingstagen står.
Stadstøjet frem er hentet,<br />
og ovnen står på blanke ben,<br />
med sand er gulvet strentet<br />
helt ud på trappens sten,<br />
og over bedstemoders stol<br />
der stråler strygejernet<br />
mod loet som en sol.<br />
Så træder ind i stuen<br />
besindigt karl og arbejdsmand<br />
og skubber langsomt luen<br />
ind over bænkens rand;<br />
De spejder langs det hvide bord<br />
og rokker sig l sæde<br />
foruden mange ord.<br />
Mor er frem bag klinken,<br />
af skorstensilden rød om kind.<br />
Far kender hendes blinken<br />
og henter flasken ind;<br />
det stemmer alle sind i dur,<br />
den klare , gyldne væske<br />
er farvet med ”nktur.”<br />
”Fik øget nok at æde,<br />
og har nu koen ingen savn,<br />
så sæt jer kun l sæde<br />
enhver i Jesu navn;<br />
med sulten mund er ingen glad,<br />
men der er langt l bunden<br />
i julens sulefad.”<br />
Snart høres skeer klinge,<br />
og hvert et sind er mildt og mæt,<br />
og duens fede ringe<br />
omsluer skaren tæt;<br />
14<br />
og pudlen med det lådne bryst<br />
ser op fra bordets tremmer<br />
i lækkersulten lyst.<br />
Men ude drypper taget,<br />
og himlen står så høj og kold;<br />
selv månen er nu draget<br />
med lygten Gud i vold.<br />
Men langs den mørke, våde jord<br />
står tusind lys og blamrer<br />
fra bønders julebord.<br />
(24. december 1902)<br />
Hvor Jeppe Aakjær har holdt juleaen i 1902,<br />
ved jeg ikke; men selve den 24. december har<br />
han skrevet digtet ”Juleaen”, som for øvrigt<br />
kan synges på Oluf Rings kendte melodi l<br />
”Nu er det længe siden”. Der er ikke mange<br />
religiøse symboler i dee digt, men derimod<br />
er hele digtet gennemsyret af<br />
højdsstemning. En højdsstemning, som jeg,
der er født og opvokset på landet, så<br />
udmærket kan genkende fra min egen<br />
barndomsjul. Som digtet skrider frem, følger<br />
vi særlig faderen, der går i stald og lade for at<br />
fodre dyrene l nat, og få fejet og ryddet op<br />
inden den store højd. Selv træskoene skal<br />
også have nye halmvisker. Denne aen tages<br />
der særlig hensyn l dyrene. Lammet får et<br />
stryg om kinden, dyrene har helt sikkert fået<br />
lidt ekstra i truget denne aen. Ja, selv<br />
lænkehunden skal også mærke, det er jul, så<br />
den løsnes fra sin lænke, hvilken frihed den<br />
knap kan forstå. Et symbol på julefreden?<br />
Inde i stuehuset findes der også<br />
højdsstemning. Moderen har travlt med at<br />
lberede julemiddagen. Alt er gjort pænt i<br />
stand. Gulvet er fejet, og fint hvidt sand er<br />
strøet helt ud på trappen. Huset er fyldt af<br />
julens due. En særlig du af flæskesteg<br />
sger op fra ildstedet. En du, man ellers ikke<br />
var vant l i det daglige; men juleaen er<br />
noget særligt, og med sulten mund er ingen<br />
glad, så derfor er der langt l bunden i julens<br />
sulefad. Også karl og arbejdsmand er påvirket<br />
af stemningen og lister sig slle ind på<br />
bænken og venter på at kunne begynde<br />
måldet i Jesu navn.<br />
Digtet sluer med en strofe, hvor Jeppe<br />
Aakjær fører os ud for at se op mod den høje<br />
naehimmel. Skaberens vidunderlige og<br />
uforklarlige værk, som danner en symfonisk<br />
baggrund for de mange lys fra bønders<br />
julebord!<br />
Jul<br />
Den gamle skorsten hælder slemt<br />
men se, hvor tæt den ryger,<br />
mens nordensne l klokkeklemt<br />
lavt over marken stryger.<br />
Det puster tungt om bondens gård<br />
15<br />
og spreder kavringsduen,<br />
der ud af alle sprækker står<br />
og blander sig med luen.<br />
Og bondens kone går så trind<br />
bag blommede gardiner<br />
og bærer fadet ud og ind<br />
med højdsfulde miner.<br />
Og bonden sidder bred på bænk<br />
og lar sig maden smage<br />
og byder tyendet en skænk<br />
og barnet julekage.<br />
Ja, julen er den fagre d,<br />
da alle skel udslees,<br />
et hvil i årets lange strid,<br />
da alle munde mæes.<br />
Selv ggersken, det gamle skrog,<br />
med posen over nakken<br />
nys gumlende ad gårde drog<br />
med tunge spor i bakken.<br />
Ja, julen, du er mindets fest,<br />
med lys i blanke stager,<br />
da den, der sad vort hjerte næst,<br />
påny mod porten ager;<br />
da sneens fald mod markens favn<br />
hvert hul i jorden sleer<br />
og tegner julens blide navn<br />
i skovens månepleer.<br />
(15. maj 1906)<br />
Digtet ”Jul” ligner meget de to foranstående i<br />
de to første strofer, og der er såmænd ikke så<br />
meget at sige om dem, som ikke er nævnt<br />
omkring de to andre. Men derimod vil jeg<br />
fremhæve særlig tredje strofe. Her kommer
Jeppe Aakjærs sociale syn og holdning frem.<br />
Han nævner, at julen er den fagre d, hvor<br />
alle skel udslees. Ja, selv ggersken går<br />
gumlende ud af bondens gård. Vel, det er jul,<br />
Juleaen Juleaen Juleaen<br />
Når sitrer din sjæl som en tonende streng,<br />
og når skinner lysene blidest,<br />
hvornår går du nødigst med sorg l din seng,<br />
hvornår tykkes sneen dig hvidest?<br />
Mon ej, når bag ruden det pyntede træ<br />
og barnet med strålende blik ved dit knæ<br />
fortæller, at nu har vi julen.<br />
Da vugger de tanker som fugle i rør,<br />
mens vildt over mosen det fyger,<br />
og spurvene puer sig ind mod din dør,<br />
for vejrets fortørnede byger;<br />
med krummer og kærner for fuglen du strør,<br />
hvad vindene fryser det hjerterne tør,<br />
den lære vi hented hos julen.<br />
Til daglig vort hjerte af tusinde savn<br />
blev gnavet i mer end i barken,<br />
og oe du sendte i suk eer havn<br />
din sidste due af arken<br />
men alt, hvad der gjorde dit hjerte fortræd,<br />
det standser i kvæld bag det skærmende led,<br />
der værne for hjemmet og julen.<br />
Derinde du sidder, mens haglene slår;<br />
og hører de hjemlige klokker,<br />
og minderne kommer og minderne går<br />
på julens snepudrede sokker,<br />
og grantræet duer fra storstuen ind,<br />
og børnene ivrer sig røde om kind<br />
med alt, der skal hænde i julen.<br />
16<br />
men fra Aakjærs øvrige produkon kender vi<br />
jo hans sociale engagement, så det er ikke så<br />
mærkeligt, at han fremhæver det her.
Og frosten nu nærmere gårdene går<br />
og ridser på ruden sit mærke,<br />
og barnet så kært under lysene står,<br />
og salmerne lyder så stærke;<br />
Og fuldmånen rejser i skyer sit slot,<br />
og stjernerne funkler i rødt og blåt, ‐<br />
De stjerner, der ald var julens.<br />
(December 1910)<br />
Dee digt fra december 1910 har digteren<br />
også givet navnet ”Juleaen”, som det fra<br />
1901. Ved gennemlæsning af de to digte, kan<br />
man tydeligt se forskel på digterens situaon.<br />
Hvor han i 1901 sad alene og længtes hjem<br />
mod sin fædrene gård med sine søskende<br />
omkring julebordet, sidder han nu i egen gård<br />
sammen med en kone, han elsker, og en lille<br />
daer på godt to år. Nu er det ikke længslen<br />
om julen, han skriver. Nej, han sidder midt i<br />
julestuen med sit rødkindede barn med de<br />
blanke øjne ved sit knæ og lader granduen<br />
17<br />
fra juletræet sig behage. Nu er der overskud<br />
l at lade tankerne gå ud l andre, for<br />
hvornår sitrer din sjæl som tonende streng, og<br />
når skinner lysene blidest end om julen? Alt,<br />
der kan gøre et hjerte fortræd, forsvinder<br />
med, at julen lukkes ind. Ikke blot i hjemmet,<br />
men også i sindet. Det er stunden, hvor<br />
stjernerne funkler mest i rødt og hvidt. Jeg<br />
kan jo ikke vide, om Jeppe Aakjær<br />
overhovedet har ha Betlehemsstjernen i<br />
sine tanker, men det er da let som læser at få<br />
associaonen.<br />
En julegæst<br />
Han kommer over bakken med rim i sit skæg,<br />
hans øjne spejder langt mod en hvidkalket væg;<br />
af prærie‐frosten så ru er hans kind;<br />
l Danmark er han kommet med juleskibet ind.<br />
Der ligger da på lyngen hans barndoms lykkeslot;<br />
hvor husker han hver stolpe, og taget hver tot.<br />
”Og hylden ved dammen er altså l endnu!<br />
Vel hælder den en kende, men det gør også du.<br />
At noget så fag så sunken og lav<br />
kan drage dig hjem over land, over hav,<br />
så du én kvæld kan glemme det onde på jord<br />
for mindets barnehvisken i stuen hos din mor!”
Han føler under jakken, om ald ligger ret,<br />
hans gode dollarsedler, hans ”gaver”, hans portræt;<br />
de stramme træk fortones, hans hjerte må le,<br />
mens støvlen synker dybt i den skrigende sne.<br />
Snart står han ved klinken så myg og så varm,<br />
hans pelshue skraber mod dørens lave karm,<br />
solstrålen slænger løkker om hans bøjede ben,<br />
og istappen drypper mod den slidte forstu`sten.<br />
Nu ser han sin mor bag begoniers rad,<br />
Med rynket hånd hun erner dens visnede blad,<br />
og kaen sidder stribet over ovnen på sin stol,<br />
og hønen går på gulvet, og rokken står i sol.<br />
Ind stryger han i stuen, så hønen kagler op,<br />
hans mor af hånden taber en blomstret underkop;<br />
de gamle øjne fyldes fra hjertes dybe grund;<br />
i tyve vintre vented hun eer denne stund.<br />
Nu blir der jul i hyen; ildklemmen laver støj<br />
skorstenen sender fra sig sin fedeste røg;<br />
mens vaffeljernet vendes for ilden snildt og let,<br />
der skæmtes, fries, svares i samme åndedræt.<br />
Nyfigen julespurven ad vindvet skæver ind;<br />
Så kommer aenduggen og gør hver rude blind;<br />
den gamle tænder lyset; dog kun i ryst på ryst;<br />
men sønnen griber hånden i det ømmeste kryst:<br />
”ja, du er bleven gammel, og jeg er bleven grå,<br />
men det skal i aen vi lidet tænke på;<br />
før skilte verdenshavet og bange tankers gys,<br />
nu sidder vi og srrer i det samme julelys.”<br />
Og over snelagt hede går lystes blide skær,<br />
hen over moser brede, ud over våde kær,<br />
og melder om en scene – den skønneste på jord:<br />
I juleaensmildhed en hjemvendt hos sin mor!<br />
18<br />
(December 1910)
Ved første læsning af digtet ”Julekvæld” kan<br />
jeg ikke undgå at komme l at tænke på de<br />
mange julehæer, hvor novellerne ald ender<br />
godt. Altså noget naivt og senmentalt. Det<br />
synes jeg også, digtet er på mange måder. Og<br />
så alligevel. På Jeppe Aakjærs d var der en<br />
stor udvandring fra Danmark l særlig<br />
Nordamerika. Jeppe Aakjærs storebror Jens<br />
var også rejst l Amerika, men vendte jo snart<br />
hjem igen for at overtage gården <strong>Jenle</strong>. For<br />
ham var rejsen l Amerika ikke nogen succes.<br />
Jeppe Aakjær tænkte for øvrigt en overgang<br />
på selv at udvandre l Australien. Jeppe<br />
Aakjærs hustru Nana havde fire søskende, der<br />
udvandrede l USA, og det gik dem alle godt i<br />
det fremmede. Ikke alle besøgte Danmark<br />
igen, men Nanas mor gjorde rejsen 7 gange l<br />
USA for at besøge sine børn, svigerbørn og<br />
børnebørn.<br />
Det var altså ret almindeligt på den d, at en<br />
familie havde en eller flere slægtninge i<br />
Amerika, og mange måe nøjes med at holde<br />
forbindelsen gennem breve. Rigg mange så<br />
aldrig Danmark igen eer udrejsen. Der er<br />
mangen en mor, der har siddet lbage i<br />
Danmark med savnet af en søn eller daer.<br />
Det var jo ikke alle, der klarede sig så godt i<br />
det fremmede, så der var råd l den dyre<br />
rejse hjem l Danmark for at aflægge familien<br />
et besøg. Med denne historiske kendsgerning,<br />
er digtet måske ikke så naivt og senmentalt.<br />
Nej, det er en socialrealissk historie, om en<br />
ung, der ikke har kunnet finde muligheder for<br />
fremden i hjemlandet og så som så mange<br />
andre har mået rejse udenlands for at søge<br />
lykken der. Heldigvis er det gået godt for ham,<br />
så han nu eer tyve år med dollarsedler i<br />
brystlommen, kan vende hjem l sin gamle<br />
mor for at råde bod på noget af det savn, de<br />
begge har mået lide. Han husker alt fra det<br />
fage hjem, der i det erne har stået for ham<br />
som et slot, og moderens gamle øjne fyldes<br />
helt fra hjertets dybe grund ved sønnens<br />
19<br />
hjemkomst. Hun har jo hvert år ventet på<br />
dee besøg fra sønnen. Nu har de hinanden<br />
igen og kan sidde slle og se ind i det samme<br />
julelys. De danner den skønneste scene, der<br />
findes kan: en hjemvendt hos sin mor. Man<br />
komme uvægerligt l at tænke på lignelsen<br />
om den fortabte søn. Om Jeppe Aakjær har<br />
tænkt sådan, vides ikke, men mon ikke, skønt<br />
sønnen her på ingen måde er fortabt.<br />
Julekvæld<br />
Giv mig barnets julevejr!<br />
Dèr det ald lyer og læer,<br />
mens vi andre t med klage<br />
pudse må vor julestage<br />
ren for sorgens tåreplet.<br />
Nordenvind med julesne<br />
fyger hjertet fuldt af ve.<br />
Hvert et suk og hver en tåre,<br />
fældet ved en elsket båre,<br />
kvælder op med jul påny.<br />
Alt hvad smukt jeg fik forsømt,<br />
ikke handlet, bare drømt,<br />
ser jeg grant med sneen svirre,<br />
rejse sig på tå og srre<br />
øjenstor ad ruden ind.<br />
Vig dog ikke af min vej,<br />
skønne stund! Jeg elsker dig,<br />
når du kommer, o, så slle,<br />
så det brister som en kilde<br />
selv i sjæle vissengrå.
Smyk med fred min endes hus.<br />
Fyld den sultnes fad og krus.<br />
Sidder én forsagt og ene<br />
under tyngslens askegrene,<br />
lø hans åsyn mod din glans.<br />
Går en nidding dig forbi,<br />
led ham ind på bravheds s.<br />
Sluk, ja, sluk, om du det mægter,<br />
hadets brand i jordens slægter,<br />
før den brænder verden op.<br />
Thi vor jord er bleven ond,<br />
blodet bulper af dens bund.<br />
Fredens navn kan ingen stave,<br />
voldets træl og hadets slave<br />
danser på din broders grav.<br />
Om den julekvæld var nær,<br />
da der ej gik hær mod hær,<br />
da ej solen skulle synke<br />
over denne kainsrynke<br />
på din pande, broder min!<br />
Vemodsdybe alvorsstund!<br />
Bær dit kys imod min mund!<br />
Kan jeg ej min tåre tvinge,<br />
rør mig med din englevinge,<br />
før l Gud du aer flyr.<br />
( 15. august 1921)<br />
”Julekvæld” er skrevet så sent som i 1921 –<br />
endda i august måned. Det er en erfaren og<br />
moden mand, der her tager ordet. For mig er<br />
hele digtet faksk en stor bøn. En bøn om<br />
fred. Det er små tre år eer 1. verdenskrig,<br />
hvor hele verden stod i brand, så blodet<br />
stadig bulper op af jorden. Digteren ser på al<br />
20<br />
den grusomhed, der stadig eksister eer<br />
krigen. – Hitler blev NSDAP´s fører i 1921,<br />
bl.a. på grund af sin propagandisske taler<br />
mod Versaillestraktaten og Weimar‐<br />
republikken. – Digteren beder om barnets<br />
julevejr, hvor det ald lyer og læer, hvorimod<br />
den voksne må bære på julesorgen. Han<br />
beder om mad l de fage, han beder om at<br />
lede niddingen lbage på den ree s, han<br />
beder om at få slukket hadet og han beder i<br />
det hele taget om fred. I sidste strofe er det<br />
selve julens alvorsstund, en engel, der skal<br />
velsigne ham med sin vinge, inden den aer<br />
flyr op l Gud. Jeppe Aakjær beder her om, at<br />
menneskene må leve sammen i et fællesskab,<br />
hvor fred og fordragelighed og lgivelse er<br />
nogle af fællesskabets bærende kræer. Han<br />
ved det er svært, hvorfor han også må bede<br />
en højere magt om hjælp.<br />
Kommer man ikke i julestemning af at læse<br />
Jeppe Aakjærs julefortællinger, som jeg<br />
nævnte i indledningen, kommer man det i<br />
hvert fald af at læse ovenstående juledigte.<br />
Jeg mener også at kunne se en udvikling hos<br />
Jeppe Aakjær i disse digte. Fra at være ret så<br />
nostalgisk i de første digte, hvor han ser<br />
lbage på hjemmet, bevæger han sig l at<br />
kunne fryde sig sammen med barnet over<br />
julens glæder og velsignelse for l sidst<br />
direkte at bede om, at julebudskabet må<br />
trænge ind i hver en sjæl, og må vare evigt.<br />
Glædelig jul l alle NI’s læsere”!
FRA EN BOGSAMLERS HYLDER.<br />
Af Per Mouritsen<br />
Som samler af Jeppe Aakjærs bog‐<br />
udgivelser fik jeg forholdsvis dligt<br />
fat i enkelte af hvad Jeppe Aakjær<br />
kaldte ’Julebøger’.<br />
Det viste sig, at Jeppe Aakjær i<br />
1914 havde udgivet en lille bibliofil<br />
bog med tlen ”En Landsby Trage‐<br />
die”. Bogen blev trykt i 100 num‐<br />
mererede eksemplarer. Bogen var<br />
trykt af den dygge bogtrykker Ni‐<br />
els P. Thomsen Holstebro, der selv<br />
personligt havde håndsat julebo‐<br />
gen.<br />
Og dereer havde Jeppe Aakjær hvert år op<br />
imod jul udgivet en lille bibliofil såkaldt jule‐<br />
bog i lille oplag – alle trykt af bogtrykker Niels<br />
P. Thomsen, Holstebro. Senere julebøger er<br />
da alle trykt i 100 eksemplarer i 1915 og 1916,<br />
men i 1917 er der ikke udgivet nogen julebog.<br />
I 1918 udkommer julebogen ”Ravperler” –<br />
trykt i 150 eksemplarer, hvoraf 10 paa Japan‐<br />
papir og 20 paa Old Strafford – også numme‐<br />
reret.<br />
Så i 1919 står der trykt i julebogen<br />
”Glimmersand”, at den er trykt i 200 eks.,<br />
hvoraf 100 er salgseksemplarer. Altså ser det<br />
ud l, at Jeppe Aakjær udover det oplag, der<br />
var tænkt som julehilsener l venner, familie<br />
21<br />
m.v. nu var udvidet med eksemplarer, som<br />
kunne købes i boghandlen.<br />
Imidlerd viser det sig, at julebogen<br />
”Rejserids fra Viborg Amt” i 1920 igen er trykt<br />
i 150 eksemplarer, uden at der står noget an‐<br />
ført om, at der også er salgseksemplarer. Men<br />
alle bøger er også nummererede.<br />
Så fra og med 1921 og l og med 1929 er alle<br />
julebøgerne trykt i først 225 eksemplarer,<br />
hvoraf 75 kommer i handelen, og det højeste<br />
antal julebøger, der er trykt er i 1926, hvor<br />
Jeppe Aakjær udgiver ”St. St. Blicher. Hans<br />
Personlighed og hans Muse” i 325 eksempla‐<br />
rer, hvoraf 75 kommer i handelen. Dog er se‐<br />
nere årgange julebøger igen ned på 275 ek‐<br />
semplarer, hvoraf 75 kommer i handelen.<br />
Herom skriver Jeppe Aakjærs daer Solveig<br />
Bjerre i erindringsbogen ”Længe Siden”, der<br />
blev udgivet på Gyldendals Forlag i 1992 på<br />
side 46, hvor der er et afsnit om Julen:<br />
”Far holdt meget af julen. Det ses flere ste‐<br />
der i hans digtning. I en lang årrække ud‐<br />
sendte den anerkendte bogtrykker Niels P.<br />
Thomsen og far i samarbejde en lille bibli‐<br />
ofil ”Julebog”. De delte oplaget på 2 eller<br />
300 eksemplarer. Niels P. Thomsen lod si‐<br />
ne komme i handelen, mens far sendte si‐<br />
ne som ”et høfligt julekort l ens venner<br />
og bekendter”, som han skriver i forordet<br />
l en af dem, Glimmersand fra 1919. Når<br />
posten kom med besked om, at der var en<br />
stor pakke på staonen fra trykkeriet i<br />
Holstebro, kappedes Esben og jeg om,<br />
hvem af os der skulle af sted på cykel for<br />
at hente den. Alle fire stod vi spændte, når
far i sin fummelfingrethed lukkede pak‐<br />
ken op på sin divan og med stor<br />
nænsomhed tog årets tryksag i hånden.<br />
”Det er endda en fin bee bog”, sagde<br />
han ømt og kiggede først, inden mor og<br />
vi andre fik lov at blade forsiggt i den.<br />
I julebogen, Den ny Klokke, 1921, skriver<br />
far:<br />
”Kære lille Nanna!<br />
Julen kommer, når den er / og Gud hvor<br />
du stakkel må ase / at andre syndige<br />
mennesker / kan rigg guffe og knase.<br />
En af dem, nemlig din<br />
hengiveneste<br />
Jeppe Aakjær.”<br />
Som det ses af Solveigs erindringer, stem‐<br />
mer de ikke helt med de fakske forhold<br />
om, hvor mange eksemplarer de enkelte op‐<br />
lag julebøger er trykt i – og hvor mange der<br />
år for år kom i handelen.<br />
Men det er jo dybest set kun bagateller i en<br />
stor digters forfaerskab.<br />
Den første julebog fra 1914 ”En Landsby<br />
Tragedie” handler om den 1722/1723,<br />
hvor overtroen stadig florerede på Salling‐<br />
egnen, og hvor beskyldninger imod en enligt<br />
boende 50‐årig kvinde løb af sporet og endte<br />
med den grusomste form for selvtægt.<br />
Handlingen udspinder sig i Øster Grønning,<br />
(tæt på <strong>Jenle</strong>) hvor Dorthe Jensdaer var på<br />
arbejde med at spinde uld. Familien, hvor hun<br />
var på arbejde, havde et par år før mistet et<br />
barn, der var død eer en udmarvende syg‐<br />
dom. Snakken gik på egnen, at sådan kunne<br />
kun et forgjort barn sygne hen, og da flere hø‐<br />
veder og heste også døde på myssk vis, var<br />
befolkningen sikre i deres sag. Hvis ikke her‐<br />
remanden l Astrup ville tage sig af troldkvin‐<br />
22<br />
den, måe folkene jo selv pine en lståelse<br />
ud af hende – og slle hende l regnskab.<br />
Det hele ender med, at de ophidsede folk fra<br />
Grønning møder op hos Peder Tækkers og<br />
binder den ulykkelige kvinde – Dorthe Jens‐<br />
daer – hvoreer de fører hende hjem i hen‐<br />
des eget hus, vor man brænder hende inde i<br />
huset – og for denne ugerning kommer de<br />
forsamlede Grønningboere for herredsdom‐<br />
meren i Skive. Landsreen i Viborg overtager<br />
sagen og dømmer gårdmanden Chr. Thordahl,<br />
der var hovedmanden i overfaldet på Dorthe<br />
Jensdaer, og nabokonen Karen Tækker l<br />
døden sammen med en fordrukken nabo‐<br />
mand Lars Nielsen, der skal dømmes fredløs.
Sagen bliver hereer overgivet l Højesteret,<br />
og eer at Kongen var søgt om benådning,<br />
bliver dommen for så vidt angår Chr. Thordahl<br />
og Karen Tækker stadfæstet, medens Lars Ni‐<br />
elsens ”Fredløshed” bliver ændret l<br />
”Bremerholm Jern” (slaveri) på livsd.<br />
De øvrige deltagere i ugerningen blev idømt<br />
”Kirkens Disciplin”, men da kirkebøgerne for<br />
Grønning sogn er brændt llige med nogle af<br />
AFTALE MED BEST WESTERN I SKIVE<br />
23<br />
retsprotokollerne, véd man ikke præcist hvad<br />
”Kirkens Disciplin” gik ud på.<br />
Den dedikaon, som Jeppe Aakjær skrev i bo‐<br />
gen, som jeg er i besiddelse af ser således ud:<br />
Dedikaonen lyder:<br />
Kjære Hr. Povl Levin!<br />
Her en Bagatel som ikke findes i Boghandelen.<br />
Venlig hilsen!<br />
<strong>Jenle</strong> 7/11 1914 Deres hengivne<br />
Jeppe Aakjær<br />
Så det var en grum<br />
julefortælling Jeppe Aakjær<br />
udsendte i 1914!<br />
Aakjærselskabet har indgået aale aale aale med Best Western i Skive om over‐<br />
natning og besøg på <strong>Jenle</strong>. Kontakt hotellet i Skive for flere oplysninger.<br />
BEST WESTERN<br />
HOTEL GL. SKIVEHUS<br />
Sdr. Boulevard 1, 7800 Skive<br />
Tlf. 97 52 11 44<br />
info@skivehus.dk<br />
www.skivehus.dk
FAKTASIDE OM AAKJÆRSELSKABET<br />
“Aakjærselskabet”<br />
er en folkelig og kulturel sammenslutning<br />
for alle, der interesserer sig for mennesket<br />
Jeppe Aakjær, hans forfaerskab, hans om‐<br />
faende folkeoplysende indsats i samden<br />
og hans kulturelle eermæle.<br />
Selskabet blev set den 21. januar 1980, i<br />
halvtredsåret for Jeppe Aakjærs død.<br />
Selskabets formål:<br />
Selskabets formål er at bidrage l og<br />
koordinere forskningen og at fremme<br />
undervisningen i Jeppe Aakjærs for‐<br />
faerskab, at forestå og medvirke ved<br />
udgivelsen af forfaerskabet, og at bi‐<br />
drage l varetagelsen og formidlingen<br />
af de l forfaerskabet og <strong>Jenle</strong>s<br />
knyede kulturværdier (Se § 8,2).<br />
Selskabet bemyndiges l at uddele en<br />
årlig Aakjær‐pris.<br />
Formålet vedtaget på generalforsamling på<br />
<strong>Jenle</strong> d. 22. april 2010. Hent vedtægter:<br />
hp://<strong>Jenle</strong>.dk/PDF/Tekster/Vedtaegter.pdf<br />
Bliv medlem af Aakjærselskabet<br />
<strong>TRYK</strong> hp://www.jenle.dk/Mail/ComposeEmail.asp<br />
24<br />
ØNSKER IKKE NI‐MAILEN<br />
<strong>TRYK</strong> <strong>HER</strong><br />
ni@jenle.dk?subject=Ophør<br />
ØNSKER NI‐MAILEN<br />
<strong>TRYK</strong> <strong>HER</strong><br />
ni@jenle.dk?subject=Nyhed<br />
OPLYSNINGER OM<br />
NI‐MAILEN<br />
NI‐mailen er en automail, der kun<br />
læses teknologisk. Man kan derfor<br />
ikke anvende mail‐adressen l kon‐<br />
takt med Aakjærselskabet.<br />
Adressen er kun beregnet l lmel‐<br />
ding og afmelding af ni‐mailen.<br />
Kopiering<br />
Uddrag af indholdet i nyheds‐<br />
mailen må gengives i overens‐<br />
stemmelse med god citatskik<br />
og tydelig kildeangivelse.<br />
Hele arkler må kun gengives<br />
eer aale med Aakjærsel‐<br />
skabet.<br />
Ansvarshavende:<br />
Formand: Henning Linderoth (H.L.)<br />
Næsormand: Peder Krisan Niel‐<br />
sen (P.K.)<br />
Koordinator: Vinnie Linderoth<br />
(V.L.)<br />
Sekretær: Annalise Jensen (A.J)<br />
Andre:<br />
Per Mouritsen (P.M.)<br />
Henning H. Boller (H.B.)<br />
Svend Erik Jørgensen (S.J.)