Mellemmåltider - Kræftens Bekæmpelse
Mellemmåltider - Kræftens Bekæmpelse
Mellemmåltider - Kræftens Bekæmpelse
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
MELLEM<br />
Mine Sylow<br />
MÅLTIDERNE<br />
en kulturanalyse af<br />
mellemmåltider på<br />
kontorarbejdspladser<br />
<strong>Kræftens</strong> <strong>Bekæmpelse</strong> 2006
Indhold<br />
FORORD 1<br />
RESUME 2<br />
1 INDLEDNING 4<br />
Hvorfor mellemmåltider på<br />
arbejdspladsen? 5<br />
En kulturanalyse af mellemmåltider<br />
og mødeservering 5<br />
Definition af mellemmåltider 7<br />
Rapportens opbygning 7<br />
2 MAD PÅ ARBEJDE 8<br />
Job og brancher 8<br />
Mad i arbejdstiden 8<br />
3 METODEVALG,<br />
EMPIRI OG PERSPEKTIV 10<br />
Studiepopulation 11<br />
En kulturel og social forståelse af<br />
mads betydning 12<br />
4 ARBEJDSPLADSEN<br />
OG MELLEMMÅLTIDERNE 14<br />
Rammerne for mellemmåltiderne 14<br />
<strong>Mellemmåltider</strong>nes synlighed 17<br />
Tilgængelighed af mellemmåltider 18<br />
Spiseanledningerne 20<br />
5 OFFICIELLE ANLEDNINGER<br />
– ARBEJDSPLADSENS ANSIGT 21<br />
Fast morgenmad 21<br />
Arbejdspladsens markeringer 24<br />
Mødeservering 25<br />
6 KOLLEGIALE ANLEDNINGER<br />
– DET SOCIALE FÆLLESSKAB 29<br />
Fødselsdage og ferier 30<br />
Sig det med kage 32<br />
De gode undskyldninger<br />
– den spontane anledning 34<br />
Begrundelse for pausen 35<br />
Når anledningerne tager overhånd 36<br />
Fællesskabets opretholdelse 37<br />
7 INDIVIDUELLE ANLEDNINGER<br />
– DET PRIVATE RUM 42<br />
Faste mellemmåltider 42<br />
Lækkersulten og sukkerkold 44<br />
Arbejdet og de individuelle anledninger 46<br />
Kaffe 47<br />
Individuelle håndteringsstrategier 48<br />
8 PRODUKTERNES BETYDNING<br />
OG SIGNALVÆRDI 50<br />
Frugt 50<br />
Grønsager 52<br />
Slik 53<br />
Kage 55<br />
Kiks og andre mellemmåltidsløsninger 55<br />
Hjemme eller på arbejde 55<br />
Funktionalitet 56<br />
9 OPSAMLING OG ANBEFALINGER 58<br />
Betydningerne 58<br />
Sundhed og mellemmåltider på arbejdspladsen 60<br />
Anbefalinger 62<br />
LITTERATURLISTE 64
M E L LEM MÅLT I D E R N E<br />
FORORD<br />
Morgenbrød straks ved dagens start. Småkager eller<br />
wienerbrød til formiddagsmødet. En pose lakridser<br />
eller chokolade ved computeren sidst på eftermiddagen,<br />
når krop og hjerne mangler energi. En sådan<br />
forestilling om mængden og karakteren af mellemmåltider<br />
på kontorarbejdspladser var startskuddet<br />
til, at vi i <strong>Kræftens</strong> <strong>Bekæmpelse</strong> ønskede at lave en<br />
sociokulturel undersøgelse af mellemmåltidsspisning<br />
på danske kontorarbejdspladser.<br />
På denne plads skal der lyde en overordentlig stor<br />
tak til de alle medarbejdere, der brugte deres tid på<br />
at give mig et spændende indblik i, hvordan mellemmåltiderne<br />
ser ud fra netop deres skrivebord. Uden<br />
deres fortællinger ville denne rapport ikke kunne<br />
skrives og forestillingen ikke tilføres alle de nuancer,<br />
som den fortjener.<br />
Også en stor tak til ekstern konsulent på projektet<br />
sociolog Lotte Holm fra Institut for Human Ernæring,<br />
KVL. Og til etnologerne Signe Boeskov og Nanna<br />
Folke Olsen for konstruktiv sparring, gennemlæsning<br />
og faglige diskussioner.<br />
Undersøgelsen er finansieret af Direktoratet for<br />
Fødevareerhvervs Innovationspulje og <strong>Kræftens</strong> <strong>Bekæmpelse</strong>.<br />
Dertil har Hjerteforeningen givet et økonomisk<br />
tilskud.<br />
Mine Sylow, <strong>Kræftens</strong> <strong>Bekæmpelse</strong><br />
København, november 2006<br />
1
2<br />
RESUME<br />
Rapporten Mellem måltiderne – en kulturanalyse af<br />
mellemmåltiderne på kontorarbejdspladser handler om<br />
alle de betydninger, der er knyttet til de mange former<br />
for mellemmåltider, der spises mellem måltiderne, når<br />
vi er på arbejde. 85-90 % af voksne spiser dagligt mellemmåltider,<br />
og størstedelen af dagens indtag af tilsat<br />
sukker stammer herfra. Baggrunden for undersøgelsen<br />
er et ønske fra <strong>Kræftens</strong> <strong>Bekæmpelse</strong> om at tilvejebringe<br />
viden og indsigt, der gør det muligt for fødevareproducenter<br />
at udvikle sunde mellemmåltider som<br />
alternativ til de eksisterende produkter, og dertil give<br />
sundhedsorganisationer mfl. en større forståelse for<br />
de mere uudtalte sider, som det at spise – også mellem<br />
måltiderne – er indspundet i.<br />
Undersøgelsen bag rapporten anskuer vha. et kulturelt<br />
perspektiv mellemmåltiderne i hele deres kompleksitet.<br />
Gennem kvalitative interview med 28 medarbejdere<br />
på forskellige arbejdspladser giver rapporten svar<br />
på følgende spørgsmål:<br />
• I hvilke anledninger spises der på arbejds-<br />
pladsen?<br />
• Hvilke betydninger tillægges disse anledninger?<br />
• Hvilke produkter spises der i sådanne<br />
situationer?<br />
• Hvilke krav skal produkter opfylde eller leve op<br />
til for at kunne 'begå’ sig i arbejdsrelaterede<br />
sammenhænge?<br />
<strong>Kræftens</strong> <strong>Bekæmpelse</strong> 2006<br />
M E L LEM MÅLT I D E R N E<br />
Rapportens udgangspunkt er de rammer, arbejdspladsen<br />
udgør og giver. Disse kan være såvel fremmende<br />
som begrænsende, for de lyster og behov individet, såvel<br />
som kollektivet, har for at spise mellem måltiderne.<br />
Typer af anledninger<br />
<strong>Mellemmåltider</strong>ne på arbejdspladserne fordeler sig<br />
overordnet på tre forskellige anledninger – de officielle,<br />
de kollegiale og de individuelle. De officielle anledninger<br />
er ofte relateret direkte til arbejdet eller iværksat<br />
oppefra. Ofte er de indskrevet i arbejdspladsens<br />
interne retningslinjer. Eksempler er den faste fælles<br />
ugentlige morgenmad, arbejdspladsens interne mar-<br />
keringer samt det, der serveres til eksterne møder. Signalværdien<br />
er vigtig ved de officielle anledninger. Det<br />
gælder det, der serveres, men også informanterne selv<br />
forholder sig til, hvilke signaler det sender, når eller<br />
om de spiser ved et møde. Frugt er i den forbindelse<br />
et kompliceret produkt, hvor kage og brød ikke anses<br />
som nær så problematisk i forhold til signalværdi.<br />
De kollegiale anledninger er iværksat af medarbejderne<br />
selv til glæde og gavn for hinanden. De vedrører ikke<br />
det arbejde, man er ansat til at varetage, men handler<br />
om det kollegiale fællesskab og det sociale arbejdsmiljø.<br />
Kollegiale anledninger er f.eks. kage eller brød<br />
i forbindelse med fødselsdag, ferier eller barsler, eller<br />
spontane anledninger som, at man har været til lægen,<br />
at solen skinner eller, at det regner. De kollegiale anled-
M E L LEM MÅLT I D E R N E<br />
ninger er med til at opretholde fællesskabet, og derfor<br />
er det vigtigt henholdsvis at give, at modtage og at gengælde,<br />
hvis man vil undgå eksklusion af fællesskabet.<br />
Det man spiser, skal signalere hygge og omsorg og det,<br />
at man spiser det viser omvendt respekt og anerkendelse.<br />
De kollegiale mellemmåltider består oftest af<br />
kage, morgenbrød, slik eller lign. og yderst sjældent af<br />
frugt, der ikke menes at kunne imødekomme forventningerne<br />
knyttet til de kollegiale anledninger.<br />
Sidste form for mellemmåltidsanledning er de individuelle.<br />
Flertallet af disse indtages ved skrivebordet,<br />
hvor man holder en kort pause eller spiser, mens man<br />
arbejder. Årsagerne til de individuelle mellemmåltider<br />
spænder fra decideret sult og derfor planlagte mellemmåltider,<br />
til de mere spontane, der ofte begrundes<br />
med en trang til noget sødt. De sultrelaterede spises<br />
om formiddagen, og består gerne af frugt eller mere<br />
madrelaterede produkter. Om eftermiddagen er mellemmåltiderne<br />
ofte knyttet til behovet for hurtig energi<br />
eller lækkersult, hvorfor slik er populært. Vigtigt ved de<br />
individuelle måltider er, at uanset tidspunktet, skal de<br />
være praktiske og håndterbare samt tilpas diskrete sådan,<br />
at man kan arbejde samtidig med, at man spiser.<br />
I relation til de definerede anledninger og disses betydninger<br />
spiller de forskellige produkter, og ikke mindst<br />
deres funktionalitet, en væsentlig betydning. Særligt<br />
kategorierne slik og frugt er tillagt mange betydninger,<br />
der gør dem mere eller mindre anvendelige i de forskellige<br />
mellemmåltidsanledninger.<br />
Rapporten afsluttes med en diskussion af de kulturelle<br />
og sociale betydninger i relation til det det sundhedsmæssige<br />
dilemma, de mange anledninger rejser. Desuden<br />
kommer rapporten, på baggrund af de mange<br />
analyser, med anbefalinger til påvirkning af mellemmåltidernes<br />
sundhedsværdi samt vigtige pointer i forhold<br />
til udvikling af nye produkter til ovennævnte anledninger.<br />
RESUME<br />
3
4<br />
1 INDLEDNING<br />
“ Hvis jeg skal se på, hvad jeg fik som mellemmåltider<br />
i sidste uge, så var der en,<br />
der havde bagt muffins, og resten blev<br />
stående, så man kunne få dem i to dage.<br />
Tirsdag havde vi team-møde, så der var<br />
kager og frugt. Fredag fik vi morgenmad<br />
med det hele. Jeg spiser altid knækbrød<br />
eller kiks om formiddagen og frugt får jeg<br />
hver dag, men ikke noget slik i den uge,<br />
der lige er gået.<br />
”<br />
<strong>Kræftens</strong> <strong>Bekæmpelse</strong> 2006<br />
M E L LEM MÅLT I D E R N E<br />
Mennesket skal spise for at overleve. Det er fysiologisk<br />
bestemt, men de fleste spiser også af en hel del<br />
grunde, der ikke kun kan knyttes til kroppens fysiologiske<br />
behov. Det kan f.eks. være pga. kedsomhed,<br />
adspredelse, trøst eller glæde. Eller i situationer hvor<br />
det forventes, at man spiser f.eks. sociale anledninger<br />
som selskabeligheder, møder, fejringer osv. Mange af<br />
disse anledninger finder også sted i arbejdstiden. Her<br />
manifesteres såvel store som små gruppetilhørsforhold<br />
ofte med noget spiseligt, og venskabelige forbindelser<br />
eller hensigter markeres med noget, der kan puttes i<br />
munden. Mad bliver bærer af en række sociale og kulturelle<br />
betydninger, og forskellige produkter eller typer<br />
af mad signalerer værdier og betydninger, der rækker<br />
langt ud over deres ernæringsmæssige indhold.<br />
Denne rapport og undersøgelsen bag handler, med<br />
denne optik for øje, om alt det mere eller mindre planlagte,<br />
der spises, mens vi er på arbejde. Fra formiddagskaffepausen,<br />
firmafrugtordningen, slikposen i skuffen,<br />
serveringen ved dagens strategimøde til grovkiksene<br />
på skrivebordet, fødselsdagskagen til eftermiddagskaffen,<br />
de skrællede gulerødder i plastikposen og den<br />
kollektive sukkertrang til bagerturen sidst på eftermiddagen.<br />
Der er ikke tale om en kostundersøgelse eller<br />
en ernæringsmæssig vurdering af kontorarbejderes<br />
spisevaner. Derimod er målet at tegne et nuanceret og<br />
mangfoldigt billede af de spiseanledninger, der er på<br />
arbejdspladsen uden for de faste måltider. Det skal kaste<br />
lys over, hvilke sociale og kulturelle betydninger an-
M E L LEM MÅLT I D E R N E<br />
ledningerne tillægges, hvad der spises, og hvad det er,<br />
der gør, at netop de anvendte produkter er attraktive<br />
til formålet.<br />
Udgangspunktet for at lave en kulturanalyse af mellemmåltidsspisning<br />
på arbejdspladser er ideen om, at man<br />
må forstå anvendelsen af de udbud, der allerede eksisterer<br />
samt de anledninger de spises i, hvis man ønsker<br />
at ændre på det, der spises på arbejdspladsen. Herunder<br />
ikke mindst at forstå, hvilke betydning der er knyttet<br />
til produkter såvel som anledningerne.<br />
<strong>Kræftens</strong> <strong>Bekæmpelse</strong> er af den opfattelse, at en øget<br />
tilgængelighed af sundere produkter som f.eks. frugt og<br />
grønt eller sundere udgaver af eller alternativer til kage,<br />
slik og sodavand vil gøre det lettere for danskerne at<br />
vælge det sunde – også når de er på arbejde. At kunne<br />
vælge det sunde er en dokumenteret forebyggelsesstrategi,<br />
der er med til at forebygge fedme og hermed<br />
livsstilssygdomme som f.eks. visse kræftformer. Denne<br />
rapport er et bidrag til den proces. <strong>Kræftens</strong> <strong>Bekæmpelse</strong><br />
ønsker i nærværende projekt at tilvejebringe viden<br />
og indsigt, der gør det muligt for fødevareproducenter<br />
at udvikle sunde alternativer, der kan bruges som mellemmåltider.<br />
Dertil er håbet, at rapportens indblik i et så<br />
hverdagsagtigt fænomen som mellemmåltider vil give<br />
sundhedsorganisationer, konsulenter mfl. en større<br />
forståelse for de mere uudtalte sider, som det at spise<br />
– også mellem måltiderne på arbejde – er spundet ind<br />
i. Disse sider kan nemlig have overordentlig stor betydning<br />
for hvorfor, hvordan og hvad vi vælger at spise, og<br />
hvorfor det måske ikke lige er så let at lave om på. Kan<br />
man f.eks. sige nej til at være med i en kageordning,<br />
hvis man samtidig har et ønske om at være en del af det<br />
kollegiale fællesskab?<br />
1 Oplyst af sundhedschef Lars Ovesen<br />
Hjerteforeningen august 2006<br />
2 Fagt, Sisse mfl. 1999<br />
3 Fagt, Sisse mfl. 1999<br />
4 Fagt, Sisse mfl. 2004<br />
Hvorfor mellemmåltider på<br />
arbejdspladsen?<br />
De seneste undersøgelser viser, at omkring 400.000<br />
danskere eller 9,5 % af voksne danskere er fede (BMI<br />
over 30), og at 1,7 mio. eller tæt på 40 % er overvægtige<br />
(BMI 25-30) 1 . Ifølge Danmarks Fødevareforskning<br />
spiser 85-90 % af voksne dagligt mellemmåltider 2 og<br />
langt det meste af dagens indtag af tilsat sukker, stammer<br />
herfra – og denne tendens er stigende 3 . Set i et<br />
sundhedsfremmende fokus er det derfor ikke uvæsentligt<br />
at interessere sig for det, voksne spiser mellem<br />
hovedmåltiderne, f.eks. på arbejdspladsen. Voksnes<br />
selvrapporterede indtag af slik og chokolade er f.eks.<br />
steget med 75 % fra 13 g/dagen til 23 g/dagen i perioden<br />
1995-2002 4 . Til mellemmåltiderne i dagtimerne bliver<br />
der godt nok også spist sunde produkter som brød<br />
og frugt, men ifølge oplysninger fra Danmarks Fødevareforskning<br />
er der en stor hyppighed i indtagelse af<br />
mellemmåltidsprodukter som chokolade, slik, wienerbrød,<br />
småkager/kiks og kage 5 , og særligt om eftermiddagen<br />
er slik populært blandt de 25-54-årige 6 . Dette<br />
illustrerer, at en stor del af de mellemmåltider, der spises,<br />
faktisk er usunde, og at de usunde fødevarer fylder<br />
meget i løbet af en arbejdsdag. Det gør det relevant at<br />
bliver klogere på mellemmåltidernes betydning på arbejdspladsen.<br />
I undersøgelsen er der kun fokuseret på<br />
kontorarbejdspladser, for at få et ensartet datagrundlag.<br />
At der er tilsvarende ernæringsmæssige problemer<br />
og udfordringer ved mellemmåltiderne på andre typer<br />
arbejdspladser, må regnes som sandsynligt, men det<br />
må andre undersøgelser afdække.<br />
En kulturanalyse af mellemmåltider<br />
og mødeservering<br />
På markedet findes der mange fedt- og sukkerholdige<br />
produkter, der er egnede til mellemmåltider Der findes<br />
også en del sukker- og/eller fedtreducerede udgaver<br />
af velkendte snackprodukter. Derimod er markedet for<br />
sundere alternativer, der stadig har snackstatus såsom<br />
convenience udgaver af frugt og grønt, næsten ikke<br />
eksisterende 7 .<br />
5 Ikke publiceret datamateriale fra danskernes kostundersøgelser<br />
1995, Danmarks Fødevareforskning<br />
6 Fagt, Sisse mfl. 1999<br />
7 F.eks. udskåret, ’lige til at sætte på bordet’, lettere<br />
forarbejdede osv.<br />
1 INDLEDNING<br />
5
6<br />
1 INDLEDNING<br />
Ønsker medarbejderne at ændre det, der spises på<br />
arbejdspladserne mellem måltiderne, vanskeliggøres<br />
det derfor ofte af manglende alternativer. For mellemmåltidsproducenterne<br />
kan begrænsningen for at<br />
satse på produktudvikling af nye sundere produkter<br />
være manglende viden om, hvorfor folk handler og<br />
vælger, som de gør, samt hvilke muligheder der er for<br />
<strong>Kræftens</strong> <strong>Bekæmpelse</strong> 2006<br />
M E L LEM MÅLT I D E R N E<br />
at sende nye alternativer på markedet. Dertil skal lægges,<br />
at den manglende forståelse for eller indsigt i den<br />
komplekse sammenhæng, som mellemmåltiderne har<br />
vist sig at indgå i på arbejdspladsen, kan vanskeliggøre<br />
rådgivning af befolkningen mht. bedre spisevaner eller<br />
patientgrupper, der skal omlægge dagligdagens spisevaner.
M E L LEM MÅLT I D E R N E<br />
Nærværende undersøgelse søger ved hjælp af et kulturelt<br />
perspektiv at anskue ovennævnte problematik i<br />
hele dens kompleksitet. Gennem interview med medarbejdere<br />
er der således frembragt ’tætte’ og tilbundsgående<br />
beskrivelser af følgende spørgsmål:<br />
• I hvilke anledninger spises der på arbejdspladsen?<br />
• Hvilke betydninger tillægges disse anledninger?<br />
• Hvilke produkter spises der i sådanne situationer?<br />
• Hvilke betydninger tillægges det, der spises?<br />
• Hvilke krav skal produkter opfylde eller leve op<br />
til for at kunne 'begå’ sig i arbejdsrelaterede sammenhænge?<br />
Definition af mellemmåltider<br />
I rapporten opfattes alt det, der spises mellem måltiderne<br />
som mellemmåltider uanset mængde eller ernæringskarakter.<br />
Mange knytter ofte begrebet mellemmåltid til<br />
pausespisning af mere madagtig karakter, der spises regelmæssigt.<br />
Sådan opfattes det også i ernæringskredse.<br />
En søgning på ’mellemmåltid’ på Fødevarestyrelsens<br />
hjemmeside ’Alt om kost’ giver eksempelvis rigtig mange<br />
hits på madopskrifter. En del firmaer anpriser deres<br />
snackprodukter som mellemmåltidsløsninger, eller noget<br />
man kan spise, når man er ’sulten for sjov’. Spørger<br />
man informanterne i denne undersøgelse, mener de<br />
ikke, at slik i skuffen, frugten fra kantinen eller wienerbrødet<br />
til mødet nødvendigvis er et mellemmåltid. Sådan<br />
bliver kagen fra bageren eller den ekstra morgenmad<br />
de dage, hvor der er nogen, der giver brød, heller<br />
ikke altid opfattet. Definition eller opfattelse kan altså<br />
svinge alt efter, hvem man spørger, eller hvilken kontekst<br />
spørgsmålet bliver stillet i. Målet i undersøgelsen<br />
er at blive klogere på alt det, der spises mellem måltiderne.<br />
Mængden, den ernæringsmæssige vurdering<br />
eller hyppigheden har ikke været afgørende, og derfor<br />
betegnes alt det, der spises mellem måltiderne i denne<br />
undersøgelse/rapport, som mellemmåltider.<br />
1 INDLEDNING<br />
Rapportens opbygning<br />
Rapporten består udover denne indledning af yderligere<br />
to overordnede kapitler, hvor der bl.a. redegøres for<br />
arbejdspladserne i Danmark, den anvendte metode,<br />
valg og fravalg i forbindelse med undersøgelsen og et<br />
kort oprids af den forståelsesramme, der danner baggrund<br />
for at se på mellemmåltider i en kulturel og social<br />
kontekst. Den egentlige analyse af mellemmåltiderne<br />
begynder med en beskrivelse af de rammer, der er for<br />
mellemmåltiderne på forskellige arbejdspladser, hvorefter<br />
analysen tager fat på selve mellemmåltiderne. Anledningerne<br />
til mellemmåltiderne er opdelt i tre og behandles<br />
i hvert deres kapitel: De officielle anledninger,<br />
de kollegiale anledninger og de private anledninger.<br />
Herefter følger et kapitel om mellemmåltidsprodukternes<br />
betydning og signalværdi. Rapportens afsluttende<br />
kapitel er en opsamling af analyserne samt en<br />
diskussion af det sundhedsmæssige dilemma knyttet til<br />
mellemmåltiderne på arbejdspladerne. På baggrund af<br />
analysen gives der ligeledes anbefalinger til udvikling af<br />
nye mellemmåltidsprodukter til kontorarbejdspladser. I<br />
rapporten er der lagt vægt på at skabe visuelle billeder<br />
af mellemmåltiderne, hvorfor informanterne ofte får ordet<br />
i form af citater.<br />
7
8<br />
2 MAD PÅ ARBEJDET<br />
Dette kapitel beskriver kort, hvor stort det danske arbejdsmarked<br />
er, hvilke brancher det udgør, samt hvor<br />
store de danske arbejdspladser er. Det skal danne<br />
baggrund for undersøgelsens mere dybdegående<br />
resultater, ligesom tallene kan bruges i en videre konkretisering<br />
af hvilket marked, der måtte være for nye<br />
mellemmåltidsprodukter. Desuden sættes nærværende<br />
undersøgelse ind i rækken af undersøgelser vedrørende<br />
mad på arbejde.<br />
Job og brancher<br />
Den arbejdsaktive del af den danske befolkning fordeler<br />
sig tilsammen på 280.000 arbejdspladser 8 . I gennemsnit<br />
er der omkring 10 job pr. arbejdsplads. På<br />
næsten to tredjedele af arbejdspladserne er der mindre<br />
end 5 job, og der er kun omkring 9.000 arbejdspladser<br />
i Danmark med 50 eller flere job.<br />
76,6 % af befolkningen er i arbejde svarende til 2,7 mio.<br />
mennesker i alderen 16-66 år 9 . En tredjedel af dem er<br />
ansatte i det offentlige og de resterende to tredjedele<br />
i det private erhvervsliv. Inden for det offentlige er der<br />
flest ansatte i de sociale institutioner. Undervisningssektoren<br />
følger med næsten 25 % af jobbene og lidt<br />
over 10 % af de offentlige job findes i administrationen.<br />
I den private sektor er de største jobaftagere henholdsvis<br />
industri samt handel, hotel og restauration, der hver<br />
har omkring 25 % af arbejdsstyrken ansat, mens cirka<br />
20 % af beskæftigelsen er i finansiering og forretningsservice.<br />
<strong>Kræftens</strong> 8 Danmarks <strong>Bekæmpelse</strong> Statistik 2006 opererer med to begreber: Firma, der er det<br />
overordnede niveau, og som er juridisk og økonomisk ansvarligt<br />
for virksomhedens drift. Og arbejdssteder, der er en obligatorisk<br />
afgrænset del af et firma, der ligger på en given adresse f.eks.<br />
en bankfilial (Statistisk Årbog 2006 s. 237). I relation til nærværende<br />
undersøgelse er arbejdssted oversat til arbejdsplads.<br />
M E L LEM MÅLT I D E R N E<br />
Ønsker man at fokusere på kontorarbejdspladser, er<br />
den vanlige brancheopdeling dog ikke optimal. Også<br />
fremstillingsvirksomheder, tung industri, hoteller eller<br />
hospitaler har ansatte, der primært udfører deres<br />
arbejde ved et skrivebord. Eller med andre ord, kontorarbejdspladser<br />
kan findes i stort set alle erhvervsbrancher.<br />
Mad i arbejdstiden<br />
Flertallet af de undersøgelser, der er lavet vedrørende<br />
mad på arbejde, begrænser sig til de faste måltider – oftest<br />
frokost – gerne med udgangspunkt i kantinens udbud 10 .<br />
En nylig overstået kampagne rettet mod mad på arbejde<br />
har ligeledes kun fokus på hovedmåltidet 11 . Ernæringsmæssig<br />
viden om, hvad og hvor meget, der spises før<br />
og efter frokost, findes dog som en del af dataindsamlingen<br />
i Danmarks Fødevareforsknings undersøgelser af<br />
danskernes kost. Herfra stammer de i indledningen refererede<br />
tal om sammensætningen af mellemmåltiderne.<br />
Deres konklusioner vedrørende mellemmåltider er, at<br />
brød er det mest almindelige mellemmåltid om formiddagen<br />
for de 25-54-årige, mens frugt og grønt ligger på<br />
førstepladsen hos de 55-årige og ældre. Slik er blandt de<br />
mest populære spiser om eftermiddagen, mens frugt og<br />
grønt spises langt mindre hyppigt 12 .<br />
Heller ikke i Sundhedsstyrelsens store undersøgelse af<br />
sundhedsfremme på arbejdspladsen, fokuseres der på<br />
tilgængelighed af mellemmåltider eller kantinens udbud<br />
af mellemmåltidsprodukter 13 . Undersøgelsens på-<br />
9 Oplysningerne i dette afsnit er fra Statistisk Årbog 2006 kapitlerne:<br />
’Arbejdsmarked og løn’ og ’Generelt erhvervsstatistik’.<br />
10 F.eks. Hansen og Lassen 2004<br />
11 Mad på Arbejde 2005<br />
12 Fagt, Sisse mfl. 1999
M E L LEM MÅLT I D E R N E<br />
pegning af, at der findes organiserede madordninger,<br />
f.eks. i form af en kantine på de fleste store arbejdspladser,<br />
kan dog godt underbygge en antagelse om<br />
øget tilgængeligheden af usunde spisemuligheder, idet<br />
mange kantiner også har et slik- og eller kageudsalg.<br />
På baggrund af sådanne undersøgelser kan man dog<br />
ikke sige noget om, hvorvidt de tre kontordamer på et<br />
lokalt advokatkontor har en kageordning, om bibliotekarerne<br />
på kommunebiblioteket har slået sig sammen<br />
om en frugtordning, om sekretæren har en aftale med<br />
den lokale bager om mødebrød, eller om medarbejderne<br />
selv går ud og køber mellemmåltider, eller tager<br />
dem med hjemmefra. Ved udelukkende at se statistisk<br />
på tilgængeligheden af mad, får man ikke nødvendigvis<br />
et klart billede af, hvor de største udfordringer mht.<br />
mellemmåltider på kontorarbejdspladser måtte være,<br />
men de mange forskellige arbejdspladskonstellationer,<br />
brancher og størrelser kan være relevante at have in<br />
mente i det videre arbejde med mellemmåltider.<br />
Tilnærmelser til studier af mellemmåltider i arbejdstiden<br />
med fokus på produkterne findes. I Skotland er<br />
der lavet analyser af henholdsvis kvinders opfattelse af<br />
snackprodukter, herunder sandsynligheden for at frugt<br />
kan indtages som en alternativ snack 14 og opfattelsen<br />
af frugtens rolle i arbejdstiden hos lastbilchauffører 15 .<br />
Begge studier rummer nogle interessante resultater<br />
omkring opfattelsen og funktionaliteten af henholdsvis<br />
frugt og mere forarbejdede snackprodukter set i forhold<br />
til mellemmåltider. Resultaterne vil blive inddraget<br />
i kapitel 8.<br />
Mht. sociokulturelle undersøgelser af mad på arbejdet<br />
er det begrænset, hvad der findes af undersøgelser.<br />
Spisning i arbejdstiden herunder mellemmåltider indgår<br />
i antropolog Søren Tange Kristensens ph.d.-arbejde<br />
med sult og mæthed 16 , men ikke med mellemmåltidernes<br />
betydning som omdrejningspunkt. Et større svensk<br />
projekt har med bidrag bl.a. fra sociologer og etnologer<br />
set på mad, sundhed og uregelmæssige arbejdstider 17 .<br />
De undersøgte arbejdspladser i det projekt er, væsent-<br />
13 Sundhedsstyrelsen 2002<br />
14 Jack, Frances .R. mfl. 1997<br />
15 Jack, Frances R. mfl. 1998<br />
16 Kristensen, Søren Tange 2003<br />
17 Lindén, Anna-Lisa mfl. 2005<br />
2 MAD PÅ ARBEJDET<br />
ligt anderledes fra nærværende studie, et busselskab<br />
og et plejehjem, de interviewede medarbejdere er<br />
skifteholdsarbejdere med et mere praktisk erhverv, og<br />
fokus er primært på indtagelse af hovedmåltider kombineret<br />
med muligheden for sundhed.<br />
Nærværende rapport synes at udfylde et hul i de mange<br />
undersøgelser, der ser på arbejdspladser, sundhed og<br />
medarbejdernes spisemuligheder, men oftest med et<br />
ernæringsmæssigt fokus og uden inddragelse af mellemmåltiderne.<br />
I forhold til produktudvikling er nærværende<br />
kulturanalyse ligeledes en anderledes tilgang<br />
til at lave markedsanalyser, end der endnu er tradition<br />
for.<br />
9
10<br />
<strong>Kræftens</strong> <strong>Bekæmpelse</strong> 2006<br />
M E L LEM MÅLT I D E R N E<br />
3 METODEVALG, EMPIRI<br />
OG PERSPEKTIV<br />
Nærværende undersøgelse er en kulturanalyse med<br />
det mål at tegne et nuanceret og mangfoldigt billede<br />
af mellemmåltiderne på arbejdspladserne set ud fra et<br />
kulturelt og socialt perspektiv. Til dette formål egner<br />
den kvalitative metode og det semi-strukturerede interview<br />
sig godt.<br />
Den kvalitative metode er kendetegnet ved, at spørgsmålene<br />
stilles åbne, og at resultaterne er beskrivende<br />
frem for tal og tabeller. De 28 interview i undersøgelsen<br />
udgør tilsammen en datasamling, hvis tolkninger<br />
på kvantitativ vis ikke kan siges at være repræsentative.<br />
Den enkelte fortælling, informant og arbejdsplads er<br />
derimod unik. Men på tværs af de detaljerige beskrivelser<br />
af anledninger, betydninger, produktkrav mv. er<br />
det muligt at fremhæve mønstre i de sociale og kulturelle<br />
aspekter omkring mellemmåltider på arbejdspladser.<br />
Disse rækker ud over den enkelte arbejdsplads og<br />
medarbejder, og gør det muligt at få en mere generel<br />
forståelse af, hvad der socialt og kulturelt er i spil omkring<br />
mellemmåltider på danske kontorarbejdspladser<br />
– også det uudtalte.<br />
Interviewene er bygget op omkring informantens dag,<br />
som den så ud dagen før interviewet. Informanten bliver<br />
bedt om at gennemgå dagen, fra han/hun møder<br />
om morgenen, til man lukker computeren ved arbejdsdagens<br />
afslutning. Når informanten nævner, at der<br />
bliver spist noget, bliver der spurgt yderligere ind til<br />
situationen: Hvad er det for en anledning, hvad bliver<br />
der spist, hvem spiser man med, hvilke opgaver er man<br />
i gang med umiddelbart før spisningen, hvor længe tager<br />
det, har man lyst osv. Udgangspunktet i gårsdagens<br />
forløb samt arbejdsopgaverne gør det tydeligvis nemmere<br />
for informanterne at huske, hvad der bliver spist<br />
af stort og småt, fordi arbejdet synes at være lettere<br />
genkaldeligt, end hvad vi spiser. Samtidig bliver det<br />
muligt for informanten at relatere det spiselige (individuelle<br />
og kollektive) til arbejdet og arbejdspladsen. Det<br />
spiselige forbliver derved en del af de sammenhænge,<br />
som det i praksis indgår i. Udover den spontane fortælling<br />
bliver der på baggrund af informantens eget<br />
dagsforløb/virkelighed bl.a. spurgt ind til følgende temaer:<br />
Individuelle og kollektive pauser/mellemmåltider,<br />
faste traditioner og spontane pauser, tilgængelighed,<br />
tidspunkt for lysten til mellemmåltider, mødeservering,<br />
kollegaernes vaner og typen af servering. De mere specifikke<br />
spørgsmål kommer hermed til at udspringe af<br />
informantens virkelighed og ikke af interviewerens forestillinger<br />
om informanten.<br />
Vores madvaner er komplekse og det samme er tilfældet<br />
med de sociale kontekster, der skaber og opretholder,<br />
men også forandrer dem. Arbejdspladsen er<br />
et eksempel på en social kontekst, som påvirker vores<br />
måde at spise på og vores måde at forholde os til forskellige<br />
typer af mad på 18 . Overvejelser i forbindelse med<br />
interviewene har bl.a. været forholdet mellem spisning<br />
og arbejdspladsen. For at forfølge dette anses det som<br />
vigtigt at få informanterne til at inddrage arbejdspladsen<br />
og dennes muligheder og begrænsninger i forhold til<br />
mellemmåltidsspisning. Derfor er arbejdspladsen som<br />
18 Lindén, Anna-Lisa mfl. 2005
M E L LEM MÅLT I D E R N E<br />
arena et centralt emne i de enkelte interview, men også<br />
i nærværende rapport. I interviewforløbet ligger der<br />
også et bagvedliggende ønske om at opnå en større<br />
forståelse for, hvilke funktioner, udover det ernæringsmæssige,<br />
spisning på arbejdspladsen tjener. Det skal<br />
gøre det muligt at blive klogere på, hvilke muligheder<br />
der måtte være for at påvirke denne spisning i en sundere<br />
retning uden at ændre på formålet med eller funktionen<br />
af spisesituationen.<br />
Mad kan være et følsomt emne ofte omgivet af en stor<br />
del politisk korrekthed og i værste fald skyld, hvis man<br />
bliver kigget over skulderen. Dette faktum er der forsøgt<br />
taget højde for i interviewet. Ved at spørge konkret<br />
til gårsdagens hændelser, er holdningsmæssige<br />
udsagn således søgt begrænset og i givet fald blevet<br />
konkretiseret. Det har været målet at få indsigt i, hvordan<br />
tingene ser ud specifikt for den pågældende informants<br />
perspektiv.<br />
Studiepopulation<br />
Denne undersøgelse er afgrænset til kontorarbejdspladser,<br />
og selv derefter er der mere end rigeligt at<br />
vælge imellem. Som det skal beskrives i det følgende,<br />
er undersøgelsens population differentieret både hvad<br />
angår brancher, størrelse, beliggenhed mv. Dette på<br />
trods, vil der være brancher, der ikke er repræsenteret<br />
i undersøgelsen, ligesom der vil være arbejdspladser<br />
med andre mønstre eller normer mht. mellemmåltidsspisning<br />
end de i undersøgelsen omtalte. Denne præmis<br />
ved den kvalitative metode gør det i stedet muligt<br />
at lave mere helstøbte beskrivelser, hvor analyserne lader<br />
de forskellige træk ved mellemmåltiderne kommer<br />
til udtryk, ligesom disse ses i sammenhæng med de øvrige<br />
aspekter omkring mellemmåltiderne. Frem for at<br />
vide lidt om meget, er det den hele situation, med alle<br />
dens detaljer, der muliggør at give et kvalificeret indblik<br />
i, hvorfor det er, som det er med mellemmåltiderne og<br />
deres betydninger.<br />
3 METODEVALG, EMPIRI OG PERSPEKTIV<br />
De udvalgte arbejdspladser<br />
For at skabe bredde i materialet og til en vis grad afspejle<br />
den kompleksitet af kontorarbejdspladser, der<br />
findes i Danmark, er der prioriteret en geografisk<br />
spredning i arbejdspladserne ligesom der er udvalgt arbejdspladser<br />
i såvel store som mindre byer. Af samme<br />
grund dækker empirien en stor forskellighed i typen af<br />
arbejdspladser herunder offentlige, private og antallet<br />
af medarbejdere. I undersøgelsen indgår 13 forskellige<br />
arbejdspladser fordelt på henholdsvis København<br />
og omegn (6), øvrige Sjælland (2), Fyn (2) og Vestjylland<br />
(3). Syv af dem er offentlige, fire er private og to<br />
kan betegnes NGO’er. Arbejdspladserne i rapporten er<br />
anonyme. Her skal dog nævnes, hvilke typer af arbejdspladser<br />
informanterne repræsenterer: Pengeinstitut (1),<br />
bibliotek (1), fremstillingsindustri (1), post og tele (2),<br />
forsikringsbranchen (1), IT (1), forskningsinstitution (1),<br />
museum (1), rådhus/forvaltning (2) og NGO’er (2).<br />
De organisatoriske og strukturelle forskelle arbejdspladserne<br />
imellem vil, hvor det er relevant, blive fremhævet,<br />
men derudover spiller typen af arbejdsplads<br />
ikke en videre rolle. Det er, hvad der foregår inden for<br />
murene, der er interessant, og her spiller det ikke nødvendigvis<br />
en rolle, hvorvidt arbejdspladsen er et stort<br />
kendt forsikringsselskab eller et lille IT-firma.<br />
På nogle arbejdspladser er der lavet flere interview, andre<br />
steder er der kun foretaget et enkelt. Feltarbejdet<br />
er udført i perioden november 2005 samt januar-marts<br />
og juni-juli 2006.<br />
Valg af informanter<br />
I undersøgelsen indgår 28 informanter; 9 mænd og 19<br />
kvinder i alderen 26 til 62 år 19 . 14 af dem arbejder i København<br />
og omegn og 14 i provinsen. Af de 28 informanter<br />
er 11 ansat på offentlige arbejdspladser og 15<br />
på private.<br />
Informanterne repræsenterer en stor variation mht.<br />
jobfunktion, arbejdsformer og position, men overordnet<br />
kan deres job alle defineres som kontorarbejde,<br />
19 Informanterne fordeler sig således på alder: 3 i 20’erne,<br />
11 i 30’erne, 6 i 40’erne, 5 i 50’erne og 2 i 60’erne.<br />
11
12<br />
3 METODEVALG, EMPIRI OG PERSPEKTIV<br />
<strong>Kræftens</strong> <strong>Bekæmpelse</strong> 2006<br />
M E L LEM MÅLT I D E R N E<br />
og mange af dem har en stor mødeaktivitet. Der er i<br />
undersøgelsen informanter med såvel korte som længerevarende<br />
uddannelser. Der er personalekonsulenter,<br />
sekretærer og konsulenter, sagsbehandlere, en<br />
direktør og flere mellemledere for blot at nævne nogle.<br />
Informanternes sundhedstilstand eller spisevaner har<br />
ikke været et kriterium i udvælgelsen. Informanterne<br />
er rekrutterede gennem interviewerens netværk samt<br />
øvrige kontakter. Hvert interview har taget 40 til 90 minutter<br />
med hovedvægt på de lange og er foregået på<br />
informantens arbejdsplads.<br />
I analysen er informanterne anonyme og vil kun, hvor<br />
det er formålstjenligt, blive omtalt med køn, jobfunktion<br />
eller branche, men aldrig i en kobling, der gør dem<br />
genkendelige. Til brug i rapporten er informanterne citeret<br />
lettere redigeret for at undgå sproglige meningsforstyrrelser.<br />
Citaterne fremstår i kursiv og anførselstegn<br />
i teksten samt i markerede tekstbokse.<br />
En kulturel og social forståelse af<br />
mads betydning<br />
Inden selve analysen af mellemmåltiderne på arbejdspladsen<br />
begynder i næste kapitel, skal der her kort sættes<br />
lidt flere ord på det teoretiske perspektiv, som analysen<br />
udspringer af. Mad er bærer af en række sociale<br />
og kulturelle betydninger, der ikke nødvendigvis har<br />
noget med næringsindholdet at gøre. Mad kan eksempelvis<br />
kommunikere sociale relationer. Uden ord kan<br />
man med mad vise de spisendes placering på en social<br />
rangstige, deres tilhørsforhold til grupper og afstand til<br />
andre, forskellen på hverdag og fest, ugedag og weekend,<br />
morgen og aften osv. Forskellige produkter eller<br />
typer af mad er bærere af værdier og betydninger. Måden<br />
vi kombinerer dem på – ofte ubevidst – kommunikerer<br />
bl.a. hvem vi er, og hvad det er for en situation, vi<br />
spiser i. Om man serverer henholdsvis frugt eller flødeskumskager<br />
til sin fødselsdag kan f.eks. være en måde<br />
at signalere personlige holdninger på.
M E L LEM MÅLT I D E R N E<br />
Vi tænker sjældent over de mange sociale og kulturelle<br />
normer knyttet til mad og spisning, men ubevidst håndterer<br />
vi i vores omgang med mad og andre mennesker<br />
dagligt de mange forskellige forhold. Vores tavse viden<br />
gør os i stand til at vurdere, hvad der er rigtigt eller<br />
forkert i forbindelse med mad og spisning i forskellige<br />
situationer.<br />
Normerne kan f.eks. handle om forventningerne til retter,<br />
måltider, drikkevarer og mellemmåltider inden for<br />
et bestemt tidsrum eller en bestemt social kontekst 20 .<br />
Nogle normer kan være alment gældende for mad i<br />
dansk madkultur. Andre normer kan være forskellige,<br />
alt efter hvem vi er, og hvilken baggrund vi har, eller<br />
hvilken social kontekst vi befinder os i; om vi er hjemme,<br />
på arbejde eller til et vigtigt møde, om vi er sammen<br />
med venner, kollegaer eller folk vi ikke kender eller om<br />
situationen f.eks. er officiel eller mere afslappet.<br />
Traditioner og kultur på arbejdspladsen kan f.eks. være<br />
afgørende for, hvad der opfattes som rigtigt eller forkert<br />
i den pågældende situation. Derfor er det nødvendigt<br />
at tillære sig disse normer og værdier knyttet til mad på<br />
netop den arbejdsplads, man befinder sig på, hvis man<br />
vil accepteres fuldt ud. Bliver vi spurgt, er det sjældent,<br />
at vi er i stand til at gøre rede for disse ubevidste sider<br />
af vores omgang med mad, men de sociale og kulturelle<br />
normer og værdier, der former vores forhold til mad,<br />
er til enhver tid til stede og gældende 21 .<br />
Udfordringen og målet i denne undersøgelse er gennem<br />
interviewene at sætte ord på den tavse viden og det ubevidste<br />
netop ved at have blik for de sociale og kulturelle<br />
konstellationer, der kan iagttages omkring mellemmåltiderne<br />
på kontorarbejdspladserne. Derigennem kan mellemmåltiderne<br />
udfoldes og forstås som mere og andet<br />
end ernæring eller tilfredsstillelse af fysiologiske behov.<br />
Som det skal vise sig i rapporten, spiller de usynlige normer,<br />
betydninger og værdier, knyttet til såvel det vi spiser<br />
mellem måltiderne, som selve mellemmåltidssituatio-<br />
20 Jensen, Katherine O’Doherty 2003<br />
21 Jensen, Katherine O’Doherty 2003<br />
3 METODEVALG, EMPIRI OG PERSPEKTIV<br />
nen, nemlig en overordentlig stor rolle, og det er den,<br />
der er vigtig at forstå og have øje for, hvis man vil påvirke<br />
mellemmåltidernes ernæringsmæssige indhold.<br />
13
14<br />
<strong>Kræftens</strong> <strong>Bekæmpelse</strong> 2006<br />
M E L LEM MÅLT I D E R N E<br />
4 ARBEJDSPLADSEN OG<br />
MELLEMMÅLTIDERNE<br />
Alle, der har prøvet at skifte job ved, at der kan være<br />
stor forskel på forskellige arbejdspladser både hvad<br />
angår den fysiske indretning og den mere abstrakte arbejdspladskultur<br />
med dens traditioner og de uskrevne<br />
regler – hvad enten det gælder tøjstil, omgangstone eller<br />
som her spisevaner. Det gør sig også gældende for<br />
de arbejdspladser, der indgår i denne undersøgelse.<br />
<strong>Mellemmåltider</strong>ne og deres betydning kan ikke forstås<br />
uafhængigt af de rammer, som arbejdspladsen udgør<br />
og giver. Rammerne kan nemlig være fremmende såvel<br />
som begrænsende for de lyster og behov, individet eller<br />
kollektivet har i forhold til at spise mellem måltiderne.<br />
Dertil er det ofte arbejdspladsens rammer og kultur,<br />
der bestemmer hvilke ting, der er tilladte og mulige og<br />
hvilke, der ikke er. Hvordan det kommer til udtryk, skal<br />
beskrives her sammen med mønstrene i tilgængeligheden<br />
af mellemmåltiderne og deres synlighed i kontorlandskaberne<br />
– og derfor starter kapitlet med en fysisk<br />
beskrivelse af to forskellige arbejdspladser.<br />
Rammerne for mellemmåltiderne<br />
Man kommer op ad en smal trappe og så står man der<br />
– midt i labyrinten. Hele etagen i den store bygning<br />
udgøres af et stort kontorlandskab. Som man kender<br />
det fra amerikanske film, skuer man ud over et enormt<br />
landskab af mennesker ved hver deres skrivebord, og<br />
står man i den ene ende, kan man kun lige ane den anden.<br />
Skillevægge søger at give lidt privatliv og afgrænser<br />
de mange små afdelinger fra hinanden. Hundredvis<br />
af lamper oplyser rummet, og dagslyset er det kun de<br />
få ude ved væggen, der har glæde af. Rummet summer<br />
af aktivitet, men er sært stille på samme tid. Her sidder<br />
flere hundrede mennesker og arbejder, og der er ikke<br />
meget plads mellem skrivebordene. Etagen bebos af<br />
mange forskellige interne afdelinger. De har hver deres<br />
lille labyrint inden i den store og et af de vigtige elementer<br />
i denne ’afdelingslabyrint’ er skranken. Her mødes<br />
man hver fredag til morgenmøde med morgenmad<br />
og chefens beretning. Det er også her, man stiller den<br />
frugt eller kage frem, der er blevet tilovers fra møderne,<br />
og det er her, man samles, hvis noget skal markeres<br />
eller fejres. Hver afdeling har den og den bruges flittigt,<br />
nogle steder er der endda lagt en dug hen over for at<br />
markere, at det er et anderledes sted end eksempelvis<br />
skrivebordene. Nede i stueetagen ligger kantinen, den<br />
er stor, også hvad angår udvalg. Ved siden af ligger arbejdspladsens<br />
interne kiosk. Den er åben et par timer<br />
om dagen lige omkring frokosttid. Udvalget af diverse<br />
former for slik i poser, chokolade og små stykker slik er<br />
stort. Lidt frugt kan man også få, men det er ikke det,<br />
der sælges mest af på trods af de mange kunder.<br />
Sådan kan en af arbejdspladserne i undersøgelsen beskrives.<br />
Tilgængeligheden i forhold til mellemmåltider<br />
er stor, og som sådan er der ingen begrænsning i forhold<br />
til, om eller hvad man må spise ved skrivebordene,<br />
så længe det ikke generer andre. Medarbejderne<br />
har mulighed for at tage et stykke frugt og en gulerod<br />
med fra kantinen, når de har spist frokost, og de kan<br />
købe slik og chokolade i kiosken, hvis de ikke har det<br />
med hjemmefra. På deres skranke står der tit mødere-
M E L LEM MÅLT I D E R N E<br />
ster, og ofte mødes de om skranken til kage eller lign.<br />
Bliver der noget tilovers, ligger resterne på et skærebræt<br />
omkranset af krummer til fri afbenyttelse, hvis sult<br />
eller lyst skulle ramme nogle i løbet af dagen.<br />
Et andet sted i landet, også i et åbent kontorlandskab,<br />
sidder 40 medarbejdere, men modsat ovenstående ser<br />
man her allerhøjst et stykke frugt diskret placeret på<br />
skrivebordene eller et glas vand. Slik er der en del af,<br />
men det skal man i skrivebordsskufferne for at finde. I<br />
forbindelse med den lange dag om torsdagen har man<br />
på arbejdspladsen lavet en kageklub, men kagen skal<br />
spises i kantinen. Skal man fejre noget, f.eks. fødselsdage,<br />
sker det ved at dele en pose med chokolade eller<br />
lign. rundt, hvorfra hver enkelt tager et stykke, og lægger<br />
det i skuffen til senere brug. En af forskellene på<br />
de to arbejdspladser er, at man på den sidstnævnte har<br />
kunder, der kommer og går hele dagen. Disse forhold<br />
har betydning for den enkeltes indtag af mellemmåltider.<br />
Som en informant siger: ”Når der hele tiden er kunder,<br />
der kommer forbi, kan man ikke have beholdere<br />
stående over det hele, så er det bedre med gulerødder<br />
i skuffen”. Og ganske ofte er det ikke gulerødder med<br />
det langt lettere håndterbare slik, som man diskret kan<br />
spise eller hurtigt sluge, som ligger i skuffen. Når man<br />
ikke kan tage tre minutters legal pause, er chokoladen<br />
den nemme løsning, og den er mulig at spise i tidsrummet<br />
mellem en telefon og en kunde. Informanten, der<br />
altid har chokolade i skuffen, indrømmer dog, at chokoladen<br />
nok også skyldes vane, men det er ikke muligt<br />
inden for rammerne af hendes arbejde at hive en klapsammen<br />
frem.<br />
Rammerne omkring arbejdet spiller også ind på de kollektive<br />
anledninger. På den førstnævnte arbejdsplads<br />
er det i teorien muligt på alle tider af dagen, at arrangere<br />
en kollektiv spisepause. Det er derimod ikke i undersøgelsens<br />
bank eller rådhuse. Her anses det ikke som<br />
det rigtige signal at sende til kunder eller borgere, hvis<br />
der fredag eftermiddag står flødeskumskager fremme.<br />
På ’gulvet’ i banken betyder det f.eks., at der aldrig er<br />
kage, ud over pausen torsdag eftermiddag, mens man<br />
4 ARBEJDSPLADSEN OG MELLEMMÅLTIDERNE<br />
f.eks. på rådhusene klarer det ved at stille kagen et sted,<br />
hvor der ikke er adgang for borgerne. Så kan man enten<br />
spise på skift eller hente et stykke med ned til sin plads,<br />
som man kan spise efter den officielle lukketid kl. 14.<br />
Ligesom rammerne kan være begrænsende, kan typen<br />
af det arbejde, der udføres, lægge en vis begrænsning<br />
på antallet af mellemmåltidsanledninger, i hvert fald de<br />
kollektive. På en af de besøgte arbejdspladser foregår<br />
en stor del af arbejdet ved telefonen. Selv om de sidder<br />
10 mennesker i det samme kontor, er det derfor ikke<br />
hensigtsmæssigt, at man samler sig til kollektive pauser<br />
f.eks. kagespisning eller den ugentlige morgenmad. I<br />
stedet tager de kage eller brød fra det fælles sted ved<br />
kaffemaskinen, og spiser det ved deres plads. Det gør<br />
ikke, at der ikke bliver skabt pausestemning, men det<br />
bliver opfattet som mere stressende at høre telefonerne<br />
kime i baggrunden, end at skulle passe dem samtidig<br />
med, at man spiser kagen: ”Det er ikke sådan, at vi<br />
ikke hygger os, når vi spiser, for det er også forbundet<br />
med en vis form for hygge, vi sidder bare ikke sammen,<br />
men tæt”.<br />
På en anden arbejdsplads er firmaets produkt baseret<br />
på dag til dag levering, opgaverne kan derfor sjældent<br />
udskydes til efter kagen er spist. Har man f.eks. fødselsdag<br />
om fredagen, hvor afdelingen i forvejen samles til<br />
fælles morgenbrød, er det ikke god politik at give kage<br />
om eftermiddagen: ”Der er grænser for, hvor meget tid<br />
vi kan bruge på kage”, som en informant formulerer<br />
det. Det sætter på den pågældende arbejdsplads sit<br />
tydelige spor i antallet af kollektive mellemmåltids anledninger<br />
i forhold til nogle af de andre arbejdspladser,<br />
hvor man i højere grad selv kan tilrettelægge sit arbejde<br />
og regulere spiseanledningerne i forhold til det.<br />
Begrænsningerne i forhold til mellemmåltiderne påvirker<br />
også de individuelle anledninger, og må der spises,<br />
er der stor opmærksomhed omkring de signaler, den<br />
pågældende mad sender til andre især hvis de er udefrakommende.<br />
En informant fortæller f.eks., at hun blot<br />
tager en bid af sin banan og så gemmer den lidt af vejen<br />
15
16<br />
4 ARBEJDSPLADSEN OG MELLEMMÅLTIDERNE<br />
igen. Hende og hendes skrivebord er det første borgerne<br />
ser, når de kommer ind ad døren, og hun synes<br />
ikke, det er pænt, hvis det første, de får øje på, er ”en<br />
appelsin, en kop kaffe eller en halv banan”. Et andet sted<br />
på samme arbejdsplads er holdningen hos informanten<br />
lidt mere tvetydig. Her må de gerne sidde med frugt,<br />
og de må gerne drikke kaffe, men informanten mener,<br />
der er meget langt fra at tage en bid af et æble, ”der jo<br />
ikke signalerer hygge”, og så til at sidde med småkager:<br />
”Hvis jeg selv kom ind på et kontor, hvor de sad<br />
med kaffe og småkager, så ville jeg tænke, at jeg kom<br />
til ulejlighed”.<br />
Informanten i banken tager det et skridt videre – i hendes<br />
arbejdsverden er det det at spise i det hele taget,<br />
der signalerer, at kunderne og dermed arbejdet kommer<br />
i anden række, og derfor gør de det ikke.<br />
<strong>Kræftens</strong> <strong>Bekæmpelse</strong> 2006<br />
M E L LEM MÅLT I D E R N E<br />
“ Det kunne være hyggeligt, hvis man en<br />
gang i løbet af dagen kunne samles nogle<br />
stykker omkring udskåret frugt, men det<br />
ville være det forkerte signal at sende<br />
overfor kunder, der venter, at du faktisk<br />
sidder og passer dit arbejde.<br />
”<br />
Generelt er arbejdspladserne i undersøgelsen forskellige<br />
mht. rammerne for mellemmåltider. Nogle arbejdspladser<br />
er store andre små, nogle sidder man alene på<br />
sit kontor, andre deles man om et, eller sidder i grupper<br />
i større lokaler. I henhold til ovenstående kan man<br />
dog sammenfatte, at er kontoret offentligt, hvad enten<br />
der er tale om kunder, borgere eller brugere, sætter<br />
det nogle tydelige begrænsninger i forhold til mellem
M E L LEM MÅLT I D E R N E<br />
måltiderne. Det betyder, at der på nogle arbejdspladser<br />
ikke bliver spist så meget mellem måltiderne eller,<br />
at det ofte er slik, man spiser. Andre har et møderum,<br />
hvor man i hold kan gå ind og tage en pause fra offentligheden<br />
og her spise sin egne mellemmåltider eller af<br />
det fælles traktement. Er kontorerne primært forbeholdt<br />
medarbejderne, er der som beskrevet derimod ikke begrænsninger<br />
af samme karakter, antallet af mellemmåltidsanledninger<br />
er her snarere begrænset af traditioner<br />
og arbejdspladsens politik på området. Hvordan mellemmåltidet<br />
bedst organiseres i forhold til arbejdet i øvrigt<br />
kan være begrænsende, men generelt er der stor<br />
frihed.<br />
<strong>Mellemmåltider</strong>nes synlighed<br />
Kigger man rundt i de forskellige kontormiljøer er det<br />
slående, hvor synlige medarbejdernes mellemmåltider<br />
er f.eks. slik, frugt, kage, mad osv. Ofte er de et helt<br />
naturligt inventar på linje med potteplanter, billeder fra<br />
firmafesten, diplomer fra ’Vi cykler på arbejde’, børnetegninger,<br />
maskotter, billeder af manden, og hvad der<br />
ellers er med til at personliggøre skrivebordet eller arbejdspladsen/kontoret<br />
generelt. Flere steder kan man<br />
ved et kig op på afdelingens fælles hylde eller ude i tekøkkenet<br />
se, at både marmelade og pålægschokolade<br />
er standard, når der er fælles morgenmad. Et sted er der<br />
er en hylde med store bolchedåser til fri afbenyttelse,<br />
men også en centralt placeret frugtskål. En arbejdsplads<br />
har et bord på gangen, hvor de mødes til kage mv., her<br />
ligger der også tit rester. Det kan være lidt hjemmebagt<br />
æblekage i stanniol, en halvfyldt bakke med studenterbrød<br />
fra det lokale supermarked eller et par flødeboller.<br />
Andre steder skal man helt hen til det enkelte skrivebord<br />
for at se, hvad der bliver spist mellem måltiderne. Ved<br />
siden af renseservietter til skærmen, som bogstøtte til<br />
fagbøgerne, halvt begravet under en stak udprint eller<br />
i skuffen med hængemapper, finder man alt fra en dåse<br />
med kakaopulver, rugkiks i singlepakninger, knækbrød,<br />
lakridser, et reservelager af guldbarrer eller en æske ro-<br />
4 ARBEJDSPLADSEN OG MELLEMMÅLTIDERNE<br />
siner. Fælles for det meste af det man ser, er, at det kan<br />
tåle at blive opbevaret i en kontorskuffe.<br />
På de arbejdspladser, hvor man kan tage frugt med fra<br />
kantinen eller har en frugtordning, er frugt ofte også en<br />
naturlig del af inventaret på skrivebordet. Ikke sjældent<br />
ligger der en del og venter på at blive spist, taget med<br />
hjem eller måske i sidste ende smidt ud, når man bliver<br />
træt af at se på det.<br />
“ Selv om jeg tager et stykke frugt med<br />
op fra kantinen, får jeg det aldrig spist.<br />
Jeg tager det, fordi det er en vane, det er<br />
sundt, og det må jeg hellere gøre. Når så<br />
der ligger en ordentlig række foran mig<br />
på skrivebordet, giver jeg det til min mormor,<br />
hun kan godt lide det, når det er lidt<br />
overmodent. Eller også tager jeg det selv<br />
med hjem og laver en smoothie af det.<br />
”<br />
Det generelle indtryk mht. synlighed af mellemmåltiderne<br />
er, at frugt fint kan stilles til skue på skrivebordet,<br />
hvorimod slik ol. er placeret i skrivebordsskuffen,<br />
med undtagelse af sekretærerne, der ofte har en skål<br />
stående fremme. At slikket gemmes i skuffen kan der<br />
være i hvert fald to grunde til, at man ikke vil skilte med<br />
sin last: ”Det skal ikke udstilles, at jeg sidder og æder.<br />
Frugt har man ikke noget imod ligger der vel?, men det<br />
andet, det skal ned i skuffen” eller, at man ikke gider<br />
dele med resten af afdelingen: ”Jeg hader, når folk kommer<br />
og skal tigge af mig, de kan sgu selv købe ik’, derfor<br />
har jeg det altid liggende i skuffen”. Eksponeringen af<br />
mere madlignende produkter er der ikke samme tydelige<br />
mønstre i.<br />
17
18<br />
4 ARBEJDSPLADSEN OG MELLEMMÅLTIDERNE<br />
Tilgængelighed af mellemmåltider<br />
Selv om arbejdspladserne er forskellige, er det ofte mere<br />
reglen end undtagelsen, at man altid kan få fat på noget<br />
at spise mellem måltiderne, også uden man på forhånd<br />
har truffet nogle beslutninger desangående eller haft det<br />
med hjemmefra – det er der bare. Og ud over frugt er det<br />
ganske ofte slik eller andre søde sager, der er tale om. De<br />
gængse former for tilgængelighed skal beskrives her.<br />
Frugt<br />
Med undtagelse af to steder har alle de besøgte arbejdspladser<br />
kantiner, hvor man kan være en del af en madordning.<br />
I flere madordninger er der inkluderet et stykke frugt,<br />
som mange vælger at tage med tilbage til deres plads. Få<br />
af arbejdspladserne har frugtordninger, og et par har desuden<br />
billige tilbud på frugt, som mange medarbejderne<br />
benytter sig af og ikke har noget imod at betale for. Det<br />
kan enten være poser med blandet frugt (4-5 stykker for<br />
10 kr.) i den interne kiosk eller kurve med frugt i frokoststuen,<br />
hvor man sætter en streg pr. stykke og betaler en<br />
gang om måneden. Til denne skal lægges den frugt, der<br />
bliver tilovers fra møder. Tilgængeligheden til frugt synes<br />
at være til stede på næsten alle arbejdspladserne, men om<br />
man benytter sig af det, varierer fra informant til informant.<br />
Nogle spiser meget, og har dertil selv med hjemmefra, andre<br />
rører det aldrig.<br />
Internt udsalg<br />
Som en del af kantineudsalget kan man mange steder<br />
også købe slik, kage og/eller morgenbrød. Det kan være<br />
alt lige fra et par poser lakrids eller vingummi, der hænger<br />
ved kassen, til det helt store tankstationsudbud inkl.<br />
morgenbrød og kager. En informant beskriver det sådan:<br />
”Der er alt fra flødeskumskager til wienerbrød og tebirkes.<br />
Jeg har aldrig set noget så vulgært i en arbejdskantine,<br />
og der er mange, der benytter sig af det”. En af de<br />
besøgte arbejdspladser har sågar en ’bland og vej selv<br />
slikbod’, som man kender dem fra biograferne, og det<br />
var informanten bestemt ikke utilfreds med, da den er et<br />
godt sted at snuppe et stykke gratis slik på vej ud fra frokost.<br />
Det må de egentlig ikke, ”men der er rimelige frie<br />
vilkår her”, som han formulerer det.<br />
<strong>Kræftens</strong> <strong>Bekæmpelse</strong> 2006<br />
M E L LEM MÅLT I D E R N E<br />
Flere af de større arbejdspladser har en intern kiosk eller<br />
automater med slik, sodavand, kager, frugt osv. En<br />
kiosk solgte også nybagte boller, hvilket gav lang kø<br />
hver morgen, hvor man samtidig også kunne købe frugt<br />
eller dagens forbrug af slik til skuffen. Nogle steder skal<br />
man ud af huset for at få tilfredsstillet sine behov. Ligger<br />
arbejdspladsen centralt i forhold til indkøbsmuligheder,<br />
er det dog ikke noget problem, og der kan være<br />
en god trafik i arbejdstiden: ”Man kan godt få lyster i<br />
løbet af formiddagen, og så må de indfris i kiosken på<br />
torvet. Man tager sin pung i hånden og kan være tilbage<br />
igen to minutter senere”. Andre steder kan det, at<br />
man skal ud af huset, være en begrænsende faktor, også<br />
selv om der ikke nødvendigvis er langt over til det nærmeste<br />
supermarked: ”Jeg føler ikke, det er nemt at være<br />
spontan, for man skal over i Føtex, og selv om det ligger<br />
tæt på, føles det som om, man skal over en mark”.<br />
På mindre arbejdspladser uden kiosk eller andre oplagte<br />
indkøbsmuligheder har man fundet andre løsninger<br />
på tilgængelighedsproblematikken. Yderlighederne i<br />
undersøgelsen er f.eks. arbejdspladsen, der har et køleskab<br />
fyldt med slik og chokolade stående i køkkenet,<br />
hvor en medarbejder sørger for at købe nye forsyninger<br />
for de penge, der kommer ind via salg. Tilsvarende<br />
findes på en anden arbejdsplads, her er det blot et eksternt<br />
firma, der har sat salget i system og kommer og<br />
fylder kassen op hver 14. dag. Kassen står i køkkenet,<br />
men informanten pointerer, at man skal forbi frugtskålen<br />
først og, at man med vilje har placeret slikkassen<br />
inde i et hjørne. Det svækker dog ikke populariteten.<br />
Særligt i stressede perioder går det hurtigt med at få<br />
tømt ud i kassen, og det er let, man sætter bare en streg<br />
på et stykke papir og beløbet trækkes over lønnen. En<br />
helt tredje form for spontan tilgængelighed er arbejdspladsen,<br />
hvis køkkenpersonale fra tid til anden bager<br />
kage om eftermiddagen, og sætter den frem ved kaffemaskinen.<br />
Mødeservering i overskud<br />
Arbejdspladser med kantineordninger øger chancerne<br />
for, at der er servering ved møderne, og et fællestræk
M E L LEM MÅLT I D E R N E<br />
ved mødeservering er, at man, for at glæde sine kollegaer,<br />
ofte tager overskydende kage, frugt eller slik/<br />
chokolade med tilbage fra de møder, hvor der ikke er<br />
blevet spist op. Det øger tilgængeligheden af det søde<br />
i hverdagen også for dem, der ikke går til møder. Mønstret<br />
er, at man kun tage det med tilbage, hvis det er et<br />
møde, man selv har arrangeret og bestilt servering til,<br />
men der er også eksempler på en afdelingskultur, hvor<br />
man f.eks., efter at have været på et internt kursus eller<br />
lign., lige tømmer skålen med chokolade for at lægge<br />
det op i en stor beholder, man har stående i afdelingen.<br />
I afdelinger, hvor der er mange møder, kan især den<br />
overskydende frugt gøre det ud for en frugtordning.<br />
Og der er steder, hvor mødeserveringen lige så meget<br />
bliver bestilt for at kunne tage noget med tilbage til afdelingen.<br />
På denne måde er det ikke usandsynligt, at<br />
man kan rejse sig fra sin plads for at hente en kop kaffe,<br />
og vende tilbage med et halvt stykke wienerbrød, fordi<br />
det lige lå og fristede, eller at man kan komme til at<br />
spise slik uden at have det til hensigt. Mødeservering<br />
uddybes yderligere i kapitel 5.<br />
“ Vi har en slikskål stående fra et møde i fredags.<br />
Når det står der, kan jeg bare ikke<br />
lade det være. Af samme grund har jeg<br />
aldrig slik i skuffen. Jeg har ikke lyst til at<br />
sidde og spise slik midt på dagen. Derfor<br />
irriterer det mig ad Pommern til, at den<br />
står der, for jeg spiser jo af den, og nogen<br />
gange når jeg slet ikke at tænke over det,<br />
før det er inde i munden.<br />
”<br />
Slikleverandøren<br />
Som reglen snarere end undtagelsen er der rigtig mange<br />
kontorer eller afdelinger, der har det man kan kalde<br />
en intern ’slikleverandør’. Altså en kollega, om hvem<br />
man er sikker på, at han/hun altid er leveringsdygtig i<br />
4 ARBEJDSPLADSEN OG MELLEMMÅLTIDERNE<br />
19
20<br />
4 ARBEJDSPLADSEN OG MELLEMMÅLTIDERNE<br />
et stykke slik eller chokolade. Mange informanter siger,<br />
at de aldrig selv køber slik eller har det med hjemmefra,<br />
men det behøver ikke at betyde, at de ikke får slik i løbet<br />
af dagen. Mange steder er det sekretærerne, der har en<br />
skål eller dåse stående fremme til nærmest fri afbenyttelse,<br />
men der er også mange steder, hvor man ved, hvilke<br />
af kollegaernes skuffer man kan gå i uden at spørge om<br />
lov, hvis sukkertrangen bliver for stor. Der er lidt forskel<br />
på, hvor officielt eller organiseret dette system er, ”jeg<br />
ved tit, hvor jeg kan opspore det”, er et almindeligt svar<br />
på spørgsmålet. Men der er også et sted, hvor kollegaerne<br />
er så meget inde over slikleverandørens indkøb, at<br />
han overvejer at skifte sit søde lakrids ud med noget salt,<br />
for det kan hans kollegaer bedre lide. Slikleverandørens<br />
funktion er ikke altid kun at stille en akut sliktrang. Lige<br />
så tit har kollegaer med slik en social funktion. Man<br />
stopper lige op og får en lille pause ud af det: ”Jeg tror<br />
egentlig kun, hun synes, det er lidt hyggeligt og socialt,<br />
for så får man lige en lille sludder for en sladder” siger en<br />
informant om sin lokale slikleverandør.<br />
“ Min uforbeholdne mening er, at det er det<br />
der forsørger-gen hos kvinder, der gør,<br />
at de godt kan li’ at have noget liggende,<br />
hvis der nu kommer en kravlende ind ad<br />
døren, så kan de få et bolche.<br />
”<br />
Frugt synes ikke på samme måde at kunne tiltrække<br />
folks opmærksomhed. Det appellerer ikke til, at man<br />
tager et stykke, selv om man står ved et bord, hvor det<br />
er der: ”Der er nogen, der har frugt stående fremme,<br />
men det er jo lidt svært lige at tage en bid af ik’’”. En informant<br />
påpeger selv, at hun ikke deler ud af sine appelsinbåde<br />
på samme måde, som hun ville gøre med<br />
en pose slik, fordi hun har stået og brugt tid på at pille<br />
dem, inden hun haster ud af døren om morgenen, og<br />
så har hun jo rørt ved dem. Vindruer kan dog godt ind-<br />
<strong>Kræftens</strong> <strong>Bekæmpelse</strong> 2006<br />
M E L LEM MÅLT I D E R N E<br />
tage samme plads som slikket, og være noget man står<br />
og småspiser af, mens man snakker ved den pågældendes<br />
skrivebord. Er det, der ligger på kollegaens bord, et<br />
tydeligt mellemmåltid f.eks. kiks, knækbrød eller lign.,<br />
er det for privat til, at man uopfordret kan tage af det.<br />
Her overskrider man tilsyneladende en grænse, som<br />
ikke synes at være gældende for slikket. Som der skal<br />
vendes tilbage til senere, kan denne forskel sandsynligvis<br />
hægtes op på de forskellige værdier og symboler<br />
henholdsvis slik, mad og frugt tillægges.<br />
Spiseanledningerne<br />
Som beskrevet i dette kapitel er der på langt de fleste<br />
arbejdspladser rige muligheder for at spise mellem<br />
måltiderne, og den hurtige konklusion er, at anledningerne<br />
ofte bliver udnyttet. Selv om man måske ikke har<br />
deciderede mellemmåltider med hjemmefra eller fra<br />
morgenstunden mente, at det ville være nødvendigt<br />
med noget ud over frokost, er det nemlig ikke ensbetydende<br />
med, at man ikke alligevel får mellemmåltider<br />
i løbet af dagen.<br />
I informanternes tale om mellemmåltider kan man udskille<br />
tre overordnede anledninger – de officielle anledninger,<br />
de kollegiale anledninger og de individuelle<br />
anledninger. Grænserne mellem kategorierne er ikke<br />
fuldstændige. Mange officielle anledninger er bestemt<br />
også kollegiale, og udadtil er det måske svært at se forskel.<br />
Men den bagvedliggende begrundelse for anledningen<br />
adskiller dem fra hinanden. De næste tre kapitler<br />
går i dybden med disse forskellige former for anledninger,<br />
ligesom betydningen af dem og det, der spises i den<br />
pågældende situation, vil blive beskrevet/analyseret.<br />
“<br />
I går fik vi rundstykker, fordi der var en,<br />
der havde sidste dag, og over middag fik<br />
vi så kage, også fordi hun havde sidste<br />
dag – det var en rigtig god dag (griner).<br />
”
M E L LEM MÅLT I D E R N E<br />
5 OFFICIELLE ANLEDNINGER<br />
–ARBEJDSPLADSENS ANSIGT<br />
“Hver fredag får vi rundstykker og banken<br />
giver en halv times pause. Det blev indført<br />
for to år siden, da vi var to banker,<br />
der fusionerede, så overtog man den tradition<br />
fra den anden bank.<br />
”<br />
På alle arbejdspladser er der spiseanledninger, der er<br />
fuldt officielle og på det nærmeste indskrevet i overenskomsten<br />
eller i arbejdspladsens interne retningslinjer.<br />
Det gælder først og fremmest frokostpausen,<br />
men det kan også være den ekstra betalte eftermiddagspause<br />
om torsdagen, som mange i kommunerne<br />
eller bankerne har. Dertil kommer de faste pause-/spiseanledninger,<br />
der accepteres som en del af den synlige<br />
arbejdspladskultur, hertil hører f.eks. fast ugentlig<br />
morgenmad. Traditionerne for om man fra ledelsens<br />
side serverer noget spiseligt, når man vil markere noget<br />
med sine medarbejdere, ses i denne forbindelse<br />
også som en officiel anledning. Et træk ved de officielle<br />
mellemmåltider er, at de oftest er skemalagte og finder<br />
sted med ledelsen/chefens billigelse.<br />
Fast morgenmad<br />
Fast ugentlig morgenmad med kollegerne er et af de<br />
mest gennemgående eksempler på en officiel anledning<br />
til at samles om et mellemmåltid. Tager man ud-<br />
gangspunkt i denne undersøgelses resultater går det<br />
danske kontorarbejdsmarked på det nærmeste i stå en<br />
halv time omkring klokken ni hver fredag, og det hvad enten<br />
der er tale om offentlige eller private arbejdspladser.<br />
Nogle steder er morgenmaden ren hygge, andre steder<br />
er der knyttet et fagligt indhold til, eller også spises den i<br />
forbindelse med postmøder eller lign. Fælles synes dog<br />
at være, at selve det at man bruger arbejdstid på morgenmad,<br />
er accepteret af ledelsen som en del af ugens<br />
gang, og derfor er morgenmadsseancen kategoriseret<br />
som en officiel anledning. Modsat en del af de øvrige<br />
anledninger til fællesspisning prioriterer chefer og ledere<br />
ofte også at være med ved denne lejlighed.<br />
Morgenmadsarrangementet kan være arrangeret gennem<br />
kantinen, men ofte er det medarbejderne selv,<br />
der sørger for skiftevis at købe ind og rette an. Nogle<br />
få steder er der blot tale om et stykke franskbrød eller<br />
et rundstykke med smør, men langt de fleste steder er<br />
udvalget betydeligt større. På de flere forskellige slags<br />
brød – hvidt, mørkt eller med kerner – er der mange forskellige<br />
ting at smøre eller lægge på, ikke sjældent både<br />
ost, smøreost, pålægschokolade eller Nutella og syltetøj.<br />
Som supplement til det skiveskårede franskbrød kan<br />
der være rundstykker og tit også både tebirkes og wienerbrød<br />
f.eks. chokoladetrekanten eller basser. Frugt er<br />
en del af morgenmaden enkelte steder, men ikke typisk.<br />
Når tidspunktet nærmer sig lukkes telefonerne og folk<br />
begynder at komme dryssende. Er der kollegaer, der<br />
bliver siddende på deres plads, får de ofte en venlig<br />
kommentar med på vejen, om ikke de skal med.<br />
21
22<br />
5 OFFICIELLE ANLEDNINGER – ARBEJDSPLADSENS ANSIGT<br />
Morgenmaden anses som et hyggeligt indslag i arbejdsdagen,<br />
og det skal serveringen helst afspejle. Generelt<br />
synes der på de besøgte arbejdspladser derfor at være<br />
tradition for, at man skal have lidt ekstra f.eks. wienerbrød,<br />
tebirkes, chokoladepålæg eller lign. På nogle arbejdspladser<br />
er det vigtigt, at det ikke bliver for sundt,<br />
så skal man i hvert fald kunne tage den røg, der følger<br />
med. ”Der er nogen, der har haft frugt med til morgenmad,<br />
og nogle af pigerne har haft low-fat småkager med<br />
i stedet for chokoladetrekant, det bliver bemærket og<br />
grint af, men ikke nedgørende. Det er fuldt acceptabelt,<br />
så længe man må lave sjov”. At det bliver kommenteret,<br />
er måske netop et udtryk for, at det alligevel ikke er helt<br />
acceptabelt, hvis det bliver for sundt.<br />
<strong>Kræftens</strong> <strong>Bekæmpelse</strong> 2006<br />
M E L LEM MÅLT I D E R N E<br />
Den store morgenanretning finder man kun de steder,<br />
hvor man samles om morgenmaden. Tager man sin<br />
franskbrødsmad med tilbage til sin plads, fordi rammerne<br />
ikke er til, at man kan lukke telefonerne eller gå fra<br />
dem, består morgenmaden ofte kun af et rundstykke<br />
eller franskbrød med smør/syltetøj. I undersøgelsen<br />
er der et overtal af private arbejdspladser, der ruller sig<br />
ud med det helt store morgenbord. I det små er der<br />
informanter, der synes, at alt det, man skal have med til<br />
morgenmaden, er en lige lovlig dyr udskrivning, men<br />
man undlader ikke noget, for ingen vil kaldes nærig, og<br />
når nu de andre har haft med, må man også hellere selv.<br />
En informant, der er forholdsvis nyansat, beskriver meget<br />
rammende denne balanceakt: ”Man skal f.eks. have
M E L LEM MÅLT I D E R N E<br />
lyst brød med, for det er der nogen, der kun spiser, og<br />
groft brød, for det er andre til. Smør og ost til nogen og<br />
syltetøj til de andre. Det er de ting, der er ’need to have’.<br />
’Nice to have’ er juice og pålægschokolade og mange<br />
har wienerbrød eller kage med. Folk synes, det er lidt<br />
nærigt, hvis man kun har ’need to have’ med”.<br />
“ Jeg tænkte, når jeg stod nede og handlede,<br />
’er det nu nok, vil folk nu synes, at<br />
der mangler noget og synes de jeg er nærig?’.<br />
Derfor sagde jeg også, at nu måtte<br />
det stoppe, for det var blevet for meget<br />
af det gode.<br />
”<br />
Spørger man, hvordan morgenmaden har fået det omfang,<br />
den mange steder har, er svaret, at ”det er kulturen”<br />
eller ”sådan er det bare blevet til”. Som nævnt<br />
synes ikke alle informanter om det overdådige arrangement,<br />
men man skal have en vis position i gruppen og<br />
ikke mindst være modig for at ændre på kulturen, hvis<br />
det overhovedet er muligt. En anden nyansat medarbejder<br />
fortæller, at hun ikke har turde røre ved de faste<br />
tebirkes, selv om hun ikke synes om dem, ”for der er et<br />
par af mændene, der sætter stor pris på deres tebirkes,<br />
og det skal man bare ikke pille ved”. Næste gang hun<br />
skal have morgenmad med, har hun tænkt sig at bage<br />
pandekager, men det kræver lidt mod, som hun siger,<br />
at gøre op med den uskrevne politik og de gamle traditioner.<br />
5 OFFICIELLE ANLEDNINGER – ARBEJDSPLADSENS ANSIGT<br />
På nogle arbejdspladser har man måtte tilføje et fagligt<br />
aspekt til morgenmaden for at få ledelsens accept<br />
af arrangementet, det kan f.eks. være, at chefen eller<br />
afdelingslederen orienterer om ugens gang eller lign.<br />
Spørger man informanterne, er de dog ikke i tvivl om,<br />
at det vigtigste ved disse anledninger stadig er det at<br />
mødes og spise sammen. Et sted var det blevet foreslået<br />
at bruge morgenmaden mere produktivt til infomøder,<br />
når nu alle var samlet, men det blev nedstemt.<br />
Medarbejderne ville ikke have, at morgenmaden blev<br />
forvandlet til et arbejdsmøde med power point, det<br />
måtte gerne blive ved med at være lidt helligt. Det er<br />
altså vigtigt, at det faglige ikke indtager en alt for dominerende<br />
plads – det er morgenbrødet, der har førsteprioriteten.<br />
“ Vi har en morgenmadsordning om fredagen.<br />
Det startede med, at vi holdt et<br />
fredags morgenmøde, hvor cheferne orienterer.<br />
Det blev så til morgenmad, der<br />
går på skift, og det er lige som om, det er<br />
det, der er blevet indholdet i mødet, der<br />
er ikke rigtig nogen, der hører efter, hvad<br />
cheferne siger. Det er mere det med at få<br />
sit stykke franskbrød.<br />
”<br />
Morgenmadens vigtighed understreges af, at mange<br />
informanter fremhæver, at man virkelig skal have en<br />
god grund til at blive væk, og at flere opfatter det en<br />
smule arrogant og et underligt signal at sende, hvis man<br />
ikke har lyst til at hygge sig med sine kollegaer et kvarters<br />
tid fredag morgen. At man måske ikke er sulten og<br />
derfor ikke spiser alverden, er langt mere accepteret,<br />
hvis blot man står der.<br />
23
24<br />
5 OFFICIELLE ANLEDNINGER – ARBEJDSPLADSENS ANSIGT<br />
<strong>Kræftens</strong> <strong>Bekæmpelse</strong> 2006<br />
M E L LEM MÅLT I D E R N E<br />
Arbejdspladsens markeringer<br />
Skal der markeres en særlig begivenhed på arbejdspladsen,<br />
er det ikke usædvanligt, at ledelsen indkalder<br />
til morgenmøde med noget spiseligt til eller sørger<br />
for, at der er lidt ekstra f.eks. til den almindelige morgenmad.<br />
Informanterne nævnte f.eks. udnævnelse af<br />
kommunaldirektør, afslutning af årsregnskab, en veloverstået<br />
kampagne eller en særlig hård opgave som<br />
anledning til, at ledelsen kan vælge at servere f.eks.<br />
wienerbrød, rundstykker eller croissanter.<br />
“ Vi har lige fået wienerbrød, fordi man i<br />
forbindelse med kommunalsammenlægningerne<br />
endelig har fundet ud af, hvem<br />
der skal være souschef. Det har holdt<br />
hårdt, og derfor synes chefen, at biblioteket<br />
skulle give brød. Det er sådan noget,<br />
der sker cirka en gang om året.<br />
”<br />
Medarbejderne har gerne en forventning om, at der<br />
ved disse lejligheder er noget spiseligt, der kan understrege<br />
den særlige anledning. Det offentligt sponserede<br />
mellemmåltid er med til at sætte den rette stemning.<br />
Medarbejderne føler sig påskønnet, men også nogle<br />
gange forpligtet til at spise. En informant fortæller, at<br />
hun og hendes kollegaer har talt om, at det inden kvartalsmøderne,<br />
hvor hele huset mødes til udvidet morgenmad,<br />
burde være muligt at ’afmelde’ wienerbrødet,<br />
så man ikke blev fristet over evne: ”Jeg kan ikke lade<br />
være med at tage det og spiser det med velbehag, og<br />
fem minutter efter fortryder jeg – ’hvorfor er du så dum<br />
at gøre det, du ved, du ville have det bedre, hvis du<br />
ikke havde taget det’. Det er det søde, der lokker, der<br />
er ikke tale om gruppepres, men om, at min krop siger,<br />
at det vil den altså gerne have”.
M E L LEM MÅLT I D E R N E<br />
Mødeservering<br />
Servering til møder er om noget en officiel anledning<br />
for et mellemmåltid, set fra medarbejderens synspunkt.<br />
Det officielle understreges af, at mange arbejdspladser<br />
har retningslinjer for, hvornår og hvad der kan serveres,<br />
samt at mange informanter tænker særdeles meget<br />
over, hvad man kan og ikke kan spise, når man sidder<br />
til et møde.<br />
At bestille servering til interne møder er sjældent brugt,<br />
og ofte er der officielle retningslinjer, der forbyder det.<br />
Hvad medarbejderne selv vælger at tage med her, er<br />
der dog ingen regler for. En informant siger, at hvis<br />
der er nogen, der har noget med til et internt møde,<br />
så signalerer det hygge. Af samme grund er der andre<br />
informanter, der synes, det er helt fint, at der netop<br />
ikke er nogen servering til de interne møder, for dem er<br />
det spørgsmål om at ”get down to business”, få mødet<br />
overstået og komme videre. Møder på tværs i huset<br />
kan godt have mødeservering, og eksterne møder har<br />
det gerne. Arbejdspladser med kantine har mulighed<br />
for at bestille mødeservering via bestillingslister. Mulighederne<br />
svinger fra sted til sted, på én arbejdsplads<br />
kunne man f.eks. få: Rundstykker, wienerbrød og frugt<br />
om formiddagen og frugt, tørkager eller petit four om<br />
eftermiddagen. Frugt, enten hele eller udskåret, kan<br />
man få alle steder og ikke sjældent følges frugten af<br />
en skål med chokolade eller lign. Eller rettere på nogle<br />
arbejdspladser er slikket/chokoladen koblet til kaffebestillingen,<br />
og kaffen, mener de fleste, hører sig til.<br />
“ Hvis det er morgenmøder, er der typisk<br />
boller, og ellers er det kage. Hvis det er<br />
eftermiddagsmøder, så er der næsten altid<br />
noget at spise til, og hvis jeg nu skal<br />
være helt ærlig, så kan der rent faktisk<br />
også godt være frugt, men så er der også<br />
altid lige en skål med noget chokolade.<br />
”<br />
5 OFFICIELLE ANLEDNINGER – ARBEJDSPLADSENS ANSIGT<br />
Signalværdi<br />
På et par af de private arbejdspladser var der til interviewet<br />
stillet mødeservering frem. Frugten var flot<br />
udskåret og anrettet, et af stederne var den suppleret<br />
med tørret frugt og det andet sted, havde chokoladen<br />
firmalogo på papiret. Et arrangement man tydeligvis<br />
havde gjort sig nogle tanker omkring. En informant<br />
fremhæver i den forbindelse, at servering viser eksterne<br />
gæster, at man har styr på tingene. Flere informanter<br />
er bevidste om, at mødeserveringen skal præsentere<br />
arbejdspladsen/virksomheden, men de er ikke helt<br />
enige om, hvilke signaler, der er de bedste at sende<br />
eller mest tillidsvækkende i forhold til virksomhedens<br />
image: ”Hvis man serverer fadet med frugt alene, så<br />
sender det et klart signal om, at man er lidt over-sporty.<br />
Jeg har måske en fordom om, at folk så kommer i deres<br />
jogging tøj og er helt vildt sporty. Jeg synes måske, det<br />
er falsk markedsføring, for den holder ikke i længden.<br />
Men jeg vil også sige, at hvis chokoladen var det eneste,<br />
der kom ind, så ville jeg tænke, at det var meget<br />
traditionelt. Men når begge dele er der, synes jeg, det<br />
er fint rent repræsentationsmæssigt”. Andre synes at<br />
det er kager, der sender de useriøse signaler.<br />
“ Jeg kommer rundt i mange firmaer. Der,<br />
hvor mødeserveringen er fyldt med flødeskum,<br />
er folk ikke nær så engagerede og<br />
begejstrede. Hvis de får kage, så læner de<br />
sig bare godt tilbage, og det er som om,<br />
der kører et tæppe ned foran dem, de bliver<br />
lidt mere passive. Får de noget frugt,<br />
så får de et spark i rumpen, så sker der<br />
noget, det er som om, der bliver lidt mere<br />
energi i folk.<br />
”<br />
I undersøgelsen synes der at være en tendens til, at<br />
de københavnske arbejdspladser ser mere naturligt på<br />
25
26<br />
5 OFFICIELLE ANLEDNINGER – ARBEJDSPLADSENS ANSIGT<br />
frugt som en del af mødeserveringen, hvor det i provinsen<br />
først er noget, man er startet på for nylig, og som<br />
informanterne derfor stadig bemærker. På langt de fleste<br />
arbejdspladser, beliggenhed underordnet, er frugt<br />
kun noget, man bestiller til eksterne eller mere formelle<br />
interne møder. Ved de officielle markeringer internt på<br />
arbejdspladsen oplever informanterne primært rundstykker,<br />
wienerbrød eller kage. En grund til dette kan<br />
netop være, som beskrevet ovenfor, at frugten til de<br />
eksterne møder ofte sættes på bordet af signalmæssige<br />
årsager, eller fordi man gerne vil tilfredsstille såvel<br />
den ene som den anden lyst hos eksterne gæster. Når<br />
man fra officiel side i fejringsøjemed vælger at servere<br />
noget for sine medarbejder, skal serveringen omvendt<br />
markere hygge og glæde, og hertil synes frugt ikke at<br />
kunne bruges. En informant sammenligner i forlængelse<br />
heraf frugt med danskvand og siger videre: ”Jeg<br />
tror, det er lidt ligesom at sætte danskvand på bordet<br />
kontra at sætte sprut frem, der er et signal i sprutten,<br />
det er et hyggeelement, man hygger sig også lidt mere<br />
med kagen”.<br />
Oplevelser af mødeservering<br />
Der er forskel på, hvor ofte informanterne deltager i<br />
møder med mødeservering. Nogle gør det kun sjældent<br />
og synes derfor, at mødeservering er et lækkert<br />
indslag. Dem, der gør det ofte, kan omvendt dels være<br />
trætte af den sædvanlige servering dels opmærksomme<br />
på, at mødeservering er med til at øge antallet af mellemmåltider,<br />
som de måske ikke ville have valgt under<br />
normale omstændigheder. De fleste informanter synes<br />
derfor, frugt som mødeservering er fint, og nogle foretrækker<br />
det klart frem for kage, men hvis det er et langt<br />
møde, mener de fleste, at det er på sin plads med noget<br />
sødt til at holde energien oppe. Det er f.eks. rart med<br />
kagen til kaffen om eftermiddagen og måske ligefrem<br />
nødvendigt, for kaffe og frugt er et match, der ikke rigtig<br />
holder: ”Til kaffe passer den søde kage meget bedre<br />
end frugten. Men jeg kan da godt slutte af med at tage<br />
syv vindruer oven på kaffesmagen”.<br />
<strong>Kræftens</strong> <strong>Bekæmpelse</strong> 2006<br />
M E L LEM MÅLT I D E R N E<br />
“Til møderne bliver slikskålen gerne sendt<br />
rundt sammen med kaffen. Om jeg tager<br />
noget kommer an på tidspunktet på dagen,<br />
og så hvad det er for en slags møde.<br />
Er det et, hvor vi sidder og snakker, spiser<br />
jeg ikke noget slik, men er det til et møde,<br />
hvor det virkelig er kedeligt, så kan det<br />
godt være, at jeg må have et stykke. Jeg<br />
ved ikke, om det hjælper mod at falde i<br />
søvn, men jeg har da ikke gjort det endnu.<br />
”<br />
En informant siger generelt om mødeservering, at hvis<br />
det er et møde, han ikke rigtig gider gå til, kan mødeservering<br />
og gerne kage gøre, at det ikke er helt spildt<br />
at møde op, serveringen gyder ligesom lidt olie på vandene.<br />
Opsamlende er informanternes holdninger til<br />
mødeservering, at de fleste gerne vil undvære kagen<br />
og såvel kvinder som mænd synes, at de får rigeligt at<br />
spise i løbet af dagen uden at de også skal sidde og<br />
spise kage ved alle møderne. Mødeservering nævnes<br />
dog af begge køn som redningsplanken, hvis man en<br />
travl dag ikke har nået frokosten.<br />
Mødeservering som redskab til at skabe en god stemning<br />
er alle informanterne til gengæld inde på. At man<br />
ikke går lige til sagen, men starter med en småsnak over<br />
kaffevognen. Flere informanter fremhæver, at der bliver<br />
en mere løssluppen stemning særlig, hvis der er noget,<br />
der skal sendes rundt. Det giver plads og tilladelse til<br />
lidt småsnak. En chef siger i forlængelse af dette, at han<br />
bruger mødeservering bevidst som ”ice-breaker”, når<br />
han har eksterne folk til møder. At spise sammen først<br />
gør det lettere at lave forretning bagefter. En informant<br />
siger i den forbindelse, at han ikke oplever, at frugt kan<br />
helt det samme.”Der er noget med kage og morgenbrød<br />
– man står og smører sit rundstykke, ’ræk mig lige
M E L LEM MÅLT I D E R N E<br />
syltetøjet’ og sådan noget. Det virker som et frikvarter<br />
for mig, det gør det ikke at snuppe et æble”.<br />
Interne kurser eller orienteringsmøder har ofte servering,<br />
og flere af informanterne forventer, at der er. Serveringen<br />
bidrager til at understrege, at der ikke bare<br />
er tale om endnu en dag på kontoret – og snakken op<br />
mod eftermiddagspausen er ofte fyldt med forhåbninger<br />
om eller forventninger til serveringen. Det samme<br />
gør sig gældende, når informanterne fortæller om eksterne<br />
kurser, konferencer o.l. Her er forventningerne<br />
ofte meget høje, og har mødeserveringen været god,<br />
overdådig eller mangelfuld påvirkes det samlede billede<br />
af arrangementet. Frugt som mødeservering ved<br />
konferencer mv. anses for lækkert, ikke mindst fordi det<br />
kan være anderledes og flottere anrettet end det, der<br />
kendes fra arbejdspladsen. På den anden side opfattes<br />
konferencer og kurser som noget særligt, og de regler<br />
man måske har lavet med sig selv omkring mådehold<br />
ved mødeservering i det daglige, bliver sat ud af kraft<br />
ved sådanne lejligheder. Konferencens forplejning er<br />
med til at markere forskellen på hverdag og ’fest’.<br />
Æbleskrog og fedtede fingre<br />
Det bliver hurtigt klart når man taler om mødeservering,<br />
at informanterne gør sig mange overvejelser om,<br />
hvad der egner sig til at blive spist i hvilke situationer,<br />
og hvad der bestemt ikke gør. Kage, brød mv. synes<br />
at slippe igennem med færrest overvejelser. Om man<br />
tager af det eller ej er dog lidt med forskel. Sendes det<br />
rundt, kan det være sværere ikke at lade sig friste. Står<br />
det derimod midt på bordet, kan man lettere fravælge<br />
det uden at skulle komme med en begrundelse. Hvem,<br />
der spiser af det, kan også have betydning for, om man<br />
selv gør det. En informant fortæller om et møde, hvor<br />
en medarbejder havde medbragt kage: ”Chefen tog ikke<br />
et stykke, havde han gjort det, kunne det godt være, at<br />
der var flere, der havde fuldt trop”.<br />
På trods af populariteten er frugt den mødeserveringskategori,<br />
der er knyttet allerflest overvejelser til. Et møde<br />
kræver som regel, at man kan skrive, bladre i sine papi-<br />
5 OFFICIELLE ANLEDNINGER – ARBEJDSPLADSENS ANSIGT<br />
rer eller være parat til at tage ordet. Saftig frugt, der<br />
løber ned af hænder eller hage, er derfor alt andet end<br />
velegnet til mødeservering. Appelsiner, man selv skal<br />
skrælle, nævnes af alle som noget, de vil gå uden om.<br />
Hel frugt som saftige æbler eller pærer kan også være<br />
problematiske: ”Jeg ville ikke sidde med et æble, for jeg<br />
skal være parat til at sige noget. Hvis jeg lige har taget<br />
en ordentlig bid, kan det jo også både sprøjte og løbe<br />
ned af hænderne”. En anden informant var af samme<br />
grunde meget glad for vindruer, de gjorde det muligt<br />
for ham både at skrive ned og dertil ”have snakke-<br />
tøjet klar hele tiden”. Han siger videre: ”Vindruer er<br />
små overkommelige størrelser, jeg skal ikke skrælle eller<br />
skære. Et helt æble knaser og larmer, og skal jeg til<br />
at skrælle det, er det først besværligt. Med mindre det<br />
er et større møde, hvor stemningen er til det, er det<br />
forstyrrende at sidde og gnave af en pære eller æble”.<br />
At det ikke må larme er også en af grundene til, at gulerødder<br />
ikke nævnes som god mødeservering, selv om<br />
de hverken er fedtede eller saftige.<br />
På baggrund af ovennævnte fremhæver mange informanter<br />
fordelene ved udskåret frugt. Det er overkommelige<br />
stykker, man bliver ikke nasset, selv saftig frugt<br />
som f.eks. ananas og melon kan i den rette udskæring<br />
fungere til møder, det er hurtigt spist, og ikke mindst<br />
bliver man ved udskåret frugt fri for at sidde tilbage<br />
med skrog og skræller.<br />
Et møde er ganske ofte en officiel anledning, hvor det<br />
handler om at være på, og signalere det rigtige, ikke<br />
mindst, at man har styr på tingene. Som illustration af<br />
dette er informanten, der aldrig vil tage et helt æble til<br />
et møde, hvis hun skal sige noget, for så ville det ligge<br />
der og være bidt af og blive brunt. Hun ville heller ikke<br />
spise en banan og have skrællen liggende på sin tallerken,<br />
hvis hun skal ud og præsentere noget, det kan dog<br />
til nød gå, hvis det var et møde, hvor hun kender deltagerne.<br />
En direktør fortæller tilsvarende, at han aldrig vil<br />
sidde og skrælle en banan ved et direktionsmøde, alene<br />
tanken får ham til at vende det hvide ud af øjnene.<br />
En tredje informant erindrer om et møde, han fornyligt<br />
27
28<br />
5 OFFICIELLE ANLEDNINGER – ARBEJDSPLADSENS ANSIGT<br />
var til: ”Sidste gang, der var frugt til et møde, blev der<br />
ikke spist særlig meget, og det var fordi både vicedirektøren<br />
og en af de fire topdirektører var der, så er<br />
folk altid lidt mere tilbageholdene, man beder ikke lige<br />
om at få sendt frugten rundt”. Hvad cheferne mener,<br />
kan altså have stor betydning for, hvad andre synes, de<br />
kan tillade sig.<br />
Flere informanter finder dog lejlighed til også at spise<br />
den hele frugt. Der er næsten altid tidspunkter i længere<br />
møder, hvor det er muligt. Det kan være et naturligt<br />
ophold, hvor der småsnakkes lidt, og hvor et knasende<br />
æble ikke forstyrrer. Ved konferencer eller større<br />
forsamlinger, hvor man mere sidder og lytter, kan hel<br />
frugt også godt fungere. Det er stadig besværligt med<br />
de fedtede fingre og skrællerne, men det påvirker ikke<br />
det indtryk man giver andre. Møder, hvor man kender<br />
de øvrige mødedeltagere, kalder ikke på helt så strikse<br />
<strong>Kræftens</strong> <strong>Bekæmpelse</strong> 2006<br />
M E L LEM MÅLT I D E R N E<br />
forholdsregler mht. frugt, her kan man mere være sig<br />
selv og ikke føle, at man er på en scene, hvor facaden<br />
skal holdes. Dette uddybes nærmere i kapitel 9.<br />
Det kan undre, hvorfor de mange forbehold omkring<br />
frugt ikke også er gældende for rundstykker, der er<br />
svære at bide over eller wienerbrød, der krummer og<br />
fedter. En forklaring kan være, at kage som allerede antydet,<br />
signalerer pause – nu er vi ikke seriøse, og kan<br />
lige tage en hyggesnak inden vi går videre. Det samme<br />
forbindes frugt ikke med, den er en forfriskning på linje<br />
med vandet eller til nød skålen med de små chokolader.<br />
Derfor kan man ikke læne sig tilbage og koncentrere<br />
sig om sin frugt på samme måde, som man kan<br />
med kagen. Frugt skal kunne fungere samtidig med,<br />
at man udfylder sin rolle som mødedeltager. Derfor er<br />
der forskel på, om man har munden fuld af æble eller<br />
flødeskum.
M E L LEM MÅLT I D E R N E<br />
6 KOLLEGIALE ANLEDNINGER<br />
– DET SOCIALE FÆLLESSKAB<br />
“ Vi har haft en periode med mange nye ansatte<br />
og mange, der holdt op, og derfor er<br />
der mange, der har kage med, barselsbesøg<br />
har vi også haft med kage. Så var der<br />
en, der kom for sent i går, så tog han kage<br />
med, hvilket er almindeligt herude. Skal<br />
man til læge i arbejdstiden, så tager man<br />
kage med tilbage. Til fødselsdag tager du<br />
rundstykker med, en anden anledning så<br />
kage med. Jeg synes tit man kan finde en<br />
anledning til at tage kage med.<br />
”<br />
De officielle anledninger til mellemmåltider er ofte relateret<br />
direkte til arbejdet eller iværksat oppefra. For<br />
de kollegiale anledninger gælder det derimod, at de<br />
iværksættes af medarbejderne selv til glæde og gavn<br />
for hinanden. De vedrører ikke direkte det arbejde,<br />
man er ansat til at varetage, men handler i stedet om<br />
det sociale fællesskab og kollegiale miljø på arbejdspladsen.<br />
Til trods for at der er en pause fra det egentlige<br />
arbejde, accepteres de kollegiale anledninger på de<br />
fleste arbejdspladser som en nødvendig del af arbejdspladskulturen.<br />
Kun de færreste arbejdspladser har regler<br />
imod kollegiale mellemmåltider, og kun et sted kan<br />
en informant fortælle, at der er blevet sat grænse for,<br />
hvor tit de må holde kollegiale pauser – og det synes<br />
de ikke om: ”I den afdeling jeg var i før, har de nu fået<br />
ny leder. Han tillader kun, at der er noget socialt omkring<br />
fødselsdage, så nu holder de ikke længere kaffemøder.<br />
Det er de ikke helt tilfredse med. Det var jo et<br />
frirum, hvor de kunne snakke frit, men de snakkede jo<br />
om arbejde alligevel. De fik løst en masse ting, som de<br />
nu skal stå og snakke om over skrivebordet”. Som det<br />
skal nævnes senere, er det vigtigt for medarbejderne at<br />
have et frirum, chefen ikke bestemmer over.<br />
Hvis det at gå på arbejde kun handler om at arbejde,<br />
siger flere informanter, så er det ikke sikkert, at de ville<br />
blive på den pågældende arbejdsplads særlig længe.<br />
En informant siger f.eks. om en kollega, der aldrig rigtig<br />
har tid til at nyde morgenmaden, at hun bliver provokeret<br />
af, at han ikke lige har det kvarter til det sociale: ”Det<br />
skal ikke alt sammen gå op i arbejde, vi er her trods alt<br />
otte timer hver dag”. Man kunne mene, at de sociale relationer<br />
medarbejderne imellem kunne vedligeholdes<br />
ved frokosten eller uden, at man behøvede spise noget,<br />
men som det skal uddybes senere, synes det spiselige<br />
netop at give den legitime grund til at holde pause.<br />
Uden noget at samles om er det svært at forsvare over<br />
for sin chef, at man lige sidder og snakker et kvarters<br />
tid. Det er i det lys, at man skal forstå de mange kollegiale<br />
mellemmåltidsanledninger.<br />
Der er rigtig mange kollegiale anledninger til mellemmåltider<br />
på kontorarbejdspladserne, om end antallet<br />
kan variere fra sted til sted. En informant opsummerer<br />
det kort: ”Med 15 fødselsdage, komme og gå, på barsel,<br />
praktik osv. så er der mange anledninger”. Andre<br />
29
30<br />
6 KOLLEGIALE ANLEDNINGER – DET SOCIALE FÆLLESSKAB<br />
kommer frem til, at der sammen med den faste morgenmad<br />
i hvert fald er en form for kollegial spisning en<br />
gang om ugen og ganske ofte tiere. Der tales ligefrem<br />
om, at man kan løbe ind i stimer af anledninger. Faste<br />
tilbagevendende anledninger som fast ugentlig eftermiddagskage<br />
er en del af arbejdspladskulturen. Andre<br />
anledninger til brød, kage eller slik udspringer af individuelt<br />
baserede begivenhed som fødselsdage, feriestart,<br />
rejser, barsel osv. Til disse skal lægges de mere<br />
spontane anledninger, der ikke opstår helt så regelmæssigt<br />
som de faste traditioner, men hvor det alligevel<br />
forventes, at der gives noget, f.eks. kvajekage, hvis<br />
man har dummet sig, eller en fejring af at man endelig<br />
er kommet igennem et stort projekt. På en arbejdsplads<br />
har de også den ordning, at for hver gang deres fakturasystem<br />
kom ud med et helt 1000-tal skal den pågældende<br />
kollega give kage. Sidst men ikke mindst er<br />
der de fuldstændig spontane anledninger, hvor lyst eller<br />
behov pludselig opstår, f.eks. når solen skinner eller det<br />
regner.<br />
Fødselsdage og ferier<br />
Nogle af de mest gennemgående anledninger til at spise<br />
med sine kollegaer er ved fødselsdag eller feriestart.<br />
Almindeligvis er der tale om at have noget til eftermiddagskaffen<br />
eller morgenmaden, og det er normen, at<br />
det man medbringer, er i brød-/kage- eller til nød slikkategorien.<br />
Frugt synes ikke at tælle, når man vil markere<br />
eller fejre noget. Informanterne synes nærmest,<br />
det er lidt komisk at forestille sig, at man kunne tage en<br />
pose æbler med. Et enkelt sted er der to medarbejdere,<br />
der altid har haft frugt med på deres fødselsdag, det<br />
synes informanten er en fin ide, men kunne ikke selv<br />
finde på det. En anden informant fortæller, at hun en<br />
enkelt gang har haft frugt med til sin fødselsdag. Men<br />
hun kunne med det samme mærke på sine kollegaer, at<br />
hun nok var trådt ved siden af. Det var ikke lige det, der<br />
blev forventet, så det gør hun ikke mere: ”Jeg kunne<br />
godt se, at det ikke lige var sagen. De sagde ingenting,<br />
men man kunne se i deres ansigter, at de nok havde sat<br />
sig op til noget sødt”.<br />
<strong>Kræftens</strong> <strong>Bekæmpelse</strong> 2006<br />
M E L LEM MÅLT I D E R N E<br />
Arbejdspladserne imellem er der forskel på, hvor meget<br />
man gør ud af selve anledningen. En af de besøgte<br />
arbejdspladser har f.eks. meget stærke traditioner omkring<br />
markering af fødselsdage: Den kollega, man sidder<br />
overfor, pynter op med flag og dækker morgenbord<br />
i et mødelokale. Fødselaren har morgenbrødet med og<br />
får til gengæld gaver, som de andre har samlet ind til.<br />
Det hele tager omkring en time. Om eftermiddagen stiller<br />
fødselaren kage frem, som man indtager individuelt,<br />
når det lige passer ind i arbejdet. En yngre informant,<br />
der tidligere havde arbejdet i den pågældende afdeling,<br />
kalder det et ritual, som hun gerne ville have lavet<br />
om på, hvis hun kunne. Men det havde eksisteret så<br />
længe, at det ikke er noget, man som ny og ung kan gå<br />
ind og rokke ved. Det vil kræve en social position, hun<br />
endnu ikke havde opnået. Derfor havde hun også haft<br />
både morgenmad og rabarbertærte med, hvilket beløb<br />
sig til næsten 600 kr. Det mener hun, er et alt for voldsomt<br />
beløb at skulle af med for at have fødselsdag, som<br />
hun egentlig slet ikke havde brug for skulle markeres.<br />
Lade være ville hun dog heller ikke: ”Man har jo ikke<br />
lyst til at være den eneste, der foreslår, det skal laves<br />
om eller melder sig ud. Det er jo en fællesskabsfølelse,<br />
og den har man ikke lyst til at være udenfor, så får man<br />
ingen gaver, skal ikke holde morgenmad og får heller<br />
ikke noget at spise, når de andre har med”. Risikoen for<br />
at blive socialt ekskluderet, hvis man ikke har det rette<br />
med, vurderes altså som væsentlig højere og mere betydningsfuld,<br />
end ulempen ved den store udgift.<br />
“ Har man fødselsdag, forventes det, at<br />
man har noget med. Der er kun en enkelt<br />
på kontoret, der springer over hver gang.<br />
Jeg tror det er af nærighed. Selv er jeg bedøvende<br />
ligeglad, men der er stadig nogle,<br />
der snakker om, at der ikke blev givet<br />
kage i maj sidste år.<br />
”
M E L LEM MÅLT I D E R N E<br />
Som kontrast til dette omfangsrige arrangement er arbejdspladsen,<br />
hvor fødselaren, som tidligere omtalt,<br />
sender en pose med chokolade rundt til kollegaerne.<br />
Man tager et stykke, sætter et kryds på en liste og sender<br />
det videre til den næste. Mellem disse to modeller<br />
befinder de fleste andre arbejdspladser sig.<br />
Ved ferier er det også udbredt at medbringe f.eks. is<br />
eller morgenbrød. De steder, hvor traditionen er stærk,<br />
spiser man næsten konstant morgenbrød op til sommerferien:<br />
”Der er nogle, der ikke giver feriebrød, selv<br />
6 KOLLEGIALE ANLEDNINGER – DET SOCIALE FÆLLESSKAB<br />
om det på et eller andet niveau er en norm, vi har i afdelingen,<br />
at man, når man skal på ferie giver en gang<br />
brød. Derfor vil der også komme meget i den tid, vi går<br />
i møde nu, fordi alle skal give, og selv om der måske<br />
stopper fire den samme dag, jamen så deler man det<br />
bare ud på fire dage”. Man lader på denne måde ikke<br />
en anledning gå fra sig, lige som alle får anledning til<br />
at give.<br />
Ved næsten alle de kollegiale spisetraditioner, med udgangspunkt<br />
i individuelle anledninger, er der informan-<br />
31
32<br />
6 KOLLEGIALE ANLEDNINGER – DET SOCIALE FÆLLESSKAB<br />
ter, der støtter fuldt op om ideen, men der er også dem,<br />
der, nærmest på trods, ikke ser nogen grund til at have<br />
noget med. En informant siger f.eks., at hun ved, at der<br />
i hendes afdeling er nogen, der føler sig forpligtet til at<br />
have noget med. Hun føler det ikke selv, og kan ikke<br />
se, hvorfor man skal have noget med, bare fordi man<br />
skal på ferie. Som det allerede er berørt og skal vendes<br />
tilbage til senere i dette kapitel, er der stor forskel på,<br />
hvor let det er at ignorere sådanne traditioner.<br />
Sig det med kage<br />
Kage bruges i mange sammenhænge. Allerede nævnt<br />
er traditionerne med fødselsdag og/eller ferier, men<br />
barselskage, afskedskage mv. er også udbredt. En informant<br />
på en af de meget kageglade arbejdspladser<br />
kalder det ’sig det med kage’: ”Jeg lagde mærke til, da<br />
jeg startede, at hver gang, der er noget som helst, så<br />
siger man det med kage. På drengearbejdspladser ville<br />
det være øl. Her er det kage klokken 15. Jeg har det<br />
fint med det, det er jo lige meget, hvad det er, det er<br />
jo ikke kagen, der er det centrale, den er et udtryk for,<br />
at jeg gerne vil markere noget sammen med mine kollegaer”.<br />
At ville markere noget eller gøre noget godt for sine<br />
kollegaer er en meget brugt begrundelse for at sætte<br />
kage på bordet, og er den hjemmebagt, er der særlig<br />
stor jubel. Det er en af de ultimative måder, man på en<br />
arbejdspladsplads kan vise, at man støtter op om det<br />
kollegiale fællesskab og, at man gerne vil gøre sit til<br />
at bevare det. Har man hjemmebagt kage med, uden<br />
grund, kan det næsten ikke siges tydeligere med ord.<br />
Flere informanter siger, at det ikke nødvendigvis er<br />
fordi, det hjemmebagte smager bedre, end det man<br />
kan købe, men den får en særlig status, fordi der er nogen,<br />
der har gjort en indsats. Man spiser med glæde<br />
af respekt for den person, der er gået skridtet længere<br />
og gjort noget for sine kollegaer. Som det skal nævnes<br />
sidst i kapitlet, synes frugt ikke at have den samme omsorgseffekt.<br />
Nogle få informanter er dog inde på, at<br />
gør man lige så meget ud af frugten, som det kræves at<br />
<strong>Kræftens</strong> <strong>Bekæmpelse</strong> 2006<br />
M E L LEM MÅLT I D E R N E<br />
bage en kage, kan det måske godt sammenlignes. Det<br />
tyder på, at det er handlingen mere end selve produktet,<br />
der belønnes med kollegial respekt.<br />
“ Hvis der så er nogen, der har lavet hjemmelavet<br />
marmelade til morgenbrødet, er<br />
vi jo lige ved at dø, det er jo så fantastisk,<br />
og hvis nogen selv har bagt… det er bare<br />
så sjældent det sker ikk’.<br />
”<br />
Af samme grund kan man ikke uden videre ignorere<br />
de mails, der mere eller mindre regelmæssigt popper<br />
op i indboksen: ’Jeg har fødselsdag, kom til kage klokken<br />
14 ved skranken’ eller ’i dag er det min sidste dag<br />
som praktikant, det har været hyggeligt at være hos<br />
jer, jeg giver kage klokken 15 i køkkenet’. Mange af<br />
informanterne fortæller, at de føler en vis forpligtelse<br />
over for deres kollegaer, når de får sådanne mails og<br />
det mindste man kan gøre er at møde op, når der gives<br />
noget. Har man travlt, kan det godt være, at man ikke<br />
har meget tid til at stå og småsnakke over kagen, men<br />
nogle gange finder man tiden alligevel, især hvis det er<br />
en kollega, man er tæt på.<br />
En informant fortæller meget eksplicit om dette, som er<br />
gældende for næsten alle i undersøgelsen: ”Jeg differentierer<br />
en lille smule efter, hvor vigtigt det er, men prøver<br />
at være der hos dem alle sammen. Men der er nogle<br />
personer, hvor det vil være vigtigere for mig at være<br />
der. Det kan f.eks. være sekretæren, der selv er god<br />
til at huske én, eller en kollega der har lavet en masse<br />
hjemmebag, lagt meget i det og allerede fra morgenstunden<br />
snakker om det. Når der er en, der stopper, eller<br />
der kommer en ny medarbejder, bør man også være<br />
der. Arbejdet kommer altid først, men i nogle situationer<br />
vil jeg, selv om jeg har travlt, stå der et par minutter<br />
mere for at vise respekt”. Respekt nævnes eksplicit og
M E L LEM MÅLT I D E R N E<br />
udtrykker en vigtig essens af det kollegiale fællesskab.<br />
Nogle informanter påpeger dertil, at det vil blive opfattet<br />
som lidt underligt, hvis man uden gyldig grund bliver<br />
væk fra kagen. At man har travlt er ikke alle steder<br />
grund nok.<br />
På linje med den fælles morgenmad er der på de fleste<br />
arbejdspladser, ud over kage ved de traditionelle<br />
anledninger, også en fælles kageordning eller en kageklub<br />
organiseret af medarbejderne selv. En fast dag om<br />
ugen samles man om kagen, nogle steder er den hjemmebagt,<br />
men lige så ofte kan det være bagerens eller<br />
kantinens. På en af arbejdspladserne holder kageklubben<br />
hof hver torsdag på det kontor, informanten deler<br />
med to kvinder. Han er på kur og ikke med i klubben,<br />
selv om han har fået tilbuddet. Derfor sidder han heller<br />
ikke med ved bordet. Han sætter dog sin computer<br />
på stand by, og sidder og hygger sig lidt med en kop<br />
kaffe, når de andre spiser kage. Selv siger han, at han<br />
nok ikke får lige så meget ud af det, som dem, der sidder<br />
rundt om kagen, men han holder sig ikke tilbage<br />
for en kommentar fra tid til anden. Han kan dog godt<br />
forestille sig, at en anden type end ham ville føle sig<br />
lidt udenfor.<br />
Et så eksplicit eksempel på forholdet mellem spisning<br />
og markering af gruppetilhør og fællesskab finder man<br />
ikke hos de øvrige informanter, men det er et gennemgående<br />
træk, at man skal være fuldgyldigt medlem af<br />
’klubben’ for at spise med. De steder, hvor kagen spises<br />
i organiserede pauser, kan der godt sidde andre<br />
med om bordet, men kagen er kun for klubbens medlemmer.<br />
De andre må nøjes med misundelige blikke eller<br />
venskabelig forargelse.<br />
Noget af det første, man spørger nyansatte om, er, om<br />
de har lyst til at være med i kageklubben, men hvor<br />
der til morgenmaden ofte er mødepligt, er det mere<br />
frivilligt, om man ønsker at være med i kageklubben.<br />
Kageordningen opfattes på flere arbejdspladser som<br />
en kærkommen lejlighed til kollegial hygge. En informant<br />
oplever dog, at der i de 10 år han har været med<br />
6 KOLLEGIALE ANLEDNINGER – DET SOCIALE FÆLLESSKAB<br />
i klubben, er faldet flere og flere fra, ”det er jo lige før,<br />
at kage er lige så politisk ukorrekt som rygning”. Han<br />
kunne dog ikke finde på at melde sig ud, ”for det er<br />
jo en del af kulturen, at der er kage om torsdagen”, på<br />
trods af at han egentlig ikke er så vild med meget af den<br />
kage, der bliver serveret. Forskellen på, hvorvidt det er<br />
i orden at sige nej til kageklub frem for morgenmad, findes<br />
måske i forskellen på de officielle og de kollegiale<br />
anledninger.<br />
Den faste kagedag kan på nogle arbejdspladser være<br />
en del af frokostordningen, og det er, noget man ser<br />
frem til, glæder sig til og kan snakke om flere dage i forvejen.<br />
Når dagen oprinder, og ugens højdepunkt viser<br />
sig at være en kage, man ikke bryder sig om, giver det<br />
tilsvarende stor skuffelse.<br />
“ Jeg tror, mine kollegaer ville nedlægge<br />
arbejdet, hvis kagen blev afskaffet. De<br />
går meget op i, hvad der er til kaffen om<br />
torsdagen. Starter med at snakke om det<br />
torsdag morgen, og så fortsætter det hele<br />
dagen. De kan se, hvad de skal have på<br />
nettet, men det kan godt være diskussionsemne<br />
hele dagen, f.eks. om der vil være<br />
hjemmelavede svesker til æblekagen, for<br />
det er der tit, men det var der desværre<br />
ikke i dag.<br />
”<br />
Som beskrevet har ikke alle arbejdspladser mulighed<br />
for at samles til fælles pauser, men denne begrænsning<br />
medvirker sjældent til at nedsætte antallet af kageanledninger.<br />
Praktisk er det bare ikke al kage, der egner sig til<br />
at spise, mens man sidder foran computeren: ”Personligt<br />
synes jeg ikke, at wienerbrød er særlig velegnet til at<br />
spise ved skrivebordet, men det er der nogen, der synes.<br />
En god fast chokoladekage, den er nem. Lagkage i<br />
33
34<br />
6 KOLLEGIALE ANLEDNINGER – DET SOCIALE FÆLLESSKAB<br />
tre lag, som vi har haft nogle gange, den kan godt være<br />
lidt besværlig, fastelavnsboller er heller ikke nemme.<br />
Bradepandekager, de er rigtig gode. Det skal generelt<br />
ikke være for fancy, for så er det for besværligt, når vi<br />
skal sidde og arbejde samtidig”. Det synes dog ikke at<br />
have betydning for, hvad der medbringes, man indordner<br />
sig bare. At sige nej til kage med den begrundelse,<br />
at det er upraktisk i forhold til arbejde og telefoner, er<br />
der ingen af informanterne, der har prøvet.<br />
De gode undskyldninger<br />
– den spontane anledning<br />
I opremsningen af konkrete kollegiale mellemmåltidsanledninger<br />
skal afslutningsvis nævnes nogle af de<br />
<strong>Kræftens</strong> <strong>Bekæmpelse</strong> 2006<br />
M E L LEM MÅLT I D E R N E<br />
mere spontane anledninger, der bidrager til, at flertallet<br />
af informanterne ved eftertanke må konkludere, at de<br />
i arbejdstiden har rigtig mange anledninger til mellemmåltider.<br />
Nogle steder har man begrebet – ”ingen anledning er for<br />
lille”. Særlig en af de private arbejdspladser har udvidet<br />
det begreb til det ekstreme. En informant fortæller, at de<br />
i hendes afdeling ikke har nogen fast kagedag, men det<br />
gør ikke, at de ikke får kage. Ud over de faste traditioner<br />
er det nemlig også kutyme, at man giver kage eller brød,<br />
hvis man flytter plads, kommer for sent, har været til lægen<br />
eller tandlægen. Tandlægebesøg som kageudløser<br />
bliver på den pågældende arbejdsplads nævnt af fire informanter.<br />
Traditionen kan være et eksempel på, at når
M E L LEM MÅLT I D E R N E<br />
der først er skabt en anledning, er det svært at bryde<br />
mønstret – for nu har man jo fået af de andre. Dette fænomen<br />
er gældende for langt de fleste arbejdspladser.<br />
En uddybning følger sidst i kapitlet.<br />
I samme genre som de små anledninger finder man de<br />
mere eller mindre gode undskyldninger for at skabe en<br />
kollegial anledning til mellemmåltider. At have noget<br />
med hjem, når man har været på ferie eller ude at rejse<br />
med arbejdet er f.eks. norm flere steder. På et kontor<br />
har det grebet om sig: ”Hvis man har været af sted<br />
uden for landets grænser, så er der næsten dødsstraf<br />
for ikke at tage noget med hjem af en eller anden slags.<br />
Om man så bare har været nede og hente 5 kasser øl, er<br />
det tilstrækkeligt. Det er ikke altid, at alle får det købt,<br />
når de er der, men så må de jo over i Aldi og hente det<br />
i stedet for”.<br />
Anledningen kan også være helt spontan f.eks., at én<br />
får lyst og derpå finder grunden til, at hele afdelingen<br />
må tage del i det: ”Det starter som regel, hvis der er en,<br />
der har et behov. Så prøver man jo på at få nogle andre<br />
med på det. Man siger f.eks., i dag skal vi altså have<br />
kage, fordi solen skinner, fordi det er regnvejr, eller vi<br />
har haft travlt, ja, eller at ens kat døde i sidste uge, eller<br />
hvad det nu kunne være. Der er altid en eller anden<br />
grund til kage”. Is i sommervarmen er en yndet anledning.<br />
At frokosten ikke rigtig smagte, eller man ikke nåede<br />
den, nævnes også som anledning til spontan kage.<br />
Ofte tager de spontane ’undskyldnings-anledninger’<br />
udgangspunkt i, at det er lidt synd for os, solen skinner,<br />
vi har travlt, cheferne er ude, der er lang tid til fyraften<br />
osv. Kage, slik/chokolade er ofte brugt ved sådanne<br />
spontane ting, da lysten tit opstår om eftermiddagen,<br />
men nogle arbejdspladser gør det omvendt mest i morgenbrød.<br />
Her kan det, at man ikke selv har nået at få<br />
morgenmad, eller, at der er lang tid til frokost, og maven<br />
rumler allerede, være grund til at give morgenbrød<br />
til resten af afdelingen.<br />
Ved de spontane anledninger er der lidt forskel på,<br />
om det er én person, der giver, eller om man slår sig<br />
6 KOLLEGIALE ANLEDNINGER – DET SOCIALE FÆLLESSKAB<br />
sammen. Der er dog ofte en vis rotation, sådan at alle<br />
på skift, set over en længere periode, får lyst til at give<br />
noget spontant. Det spontane er således uudtalt underlagt<br />
et sindrigt system, der i en eller anden grad er<br />
indlejret hos alle i gruppen. På den måde tilfredsstilles<br />
retfærdighedssansen hos den enkelte. Som i alle andre<br />
sociale relationer kan de fleste informanter dog udpege,<br />
hvem af kollegaerne, der oftest skaber en spontan<br />
anledning og hvem, der aldrig giver, hvis de kan blive<br />
fri.<br />
“ Vi har også den kultur, at hvis der er gået<br />
et stykke tid, så er der tit nogle, der får<br />
lyst til at give noget, nu skal vi sgu lige<br />
have noget morgenbrød – hvor det simpelthen<br />
er et rent socialt aspekt, at man<br />
lige samles. Så kan der være et par stykker,<br />
der sammen køber en gang brød. Så<br />
sidder man lige et kvarter herude og får<br />
snakket lidt. Det bruger vi faktisk rigtig<br />
meget.<br />
”<br />
Begrundelse for pausen<br />
Hvad er den bagvedliggende begrundelse for at håndhæve<br />
de mange anledninger til kollegiale mellemmåltider,<br />
fristes man til at spørge efter ovenstående gennemgang.<br />
Svarene er ganske givet mange, men lytter<br />
man til informanterne, er der nogle begrundelser, der<br />
går igen.<br />
Flere informanter kredser om, at de kollegiale anledninger<br />
gør det muligt at lære hinanden bedre at kende som<br />
privatpersoner. Sidder man med sine egne projekter, i<br />
små grupper eller spredt over et større areal kan mail<br />
om kage eller varme bagerposer være en kærkommen<br />
anledning til at markere et fællesskab, der ikke begrundes<br />
i arbejdet: ”Det er meget forskelligt, det vi laver i<br />
35
36<br />
6 KOLLEGIALE ANLEDNINGER – DET SOCIALE FÆLLESSKAB<br />
min afdeling, og det er ikke hver dag, at vi har brug for<br />
hinanden arbejdsmæssigt. Derfor er det godt at have<br />
den sociale dimension ved siden af”. Flere fremhæver i<br />
forlængelse heraf, at de kollegiale anledninger har stor<br />
værdi for det faglige. Det kan være rundt om kaffen,<br />
man får vendt nogle af de svære problemstillinger, eller<br />
som en informant siger om afdelingens kageklub:<br />
”De kommer længere omkring, når de sidder om kagen,<br />
end de ville gøre, hvis de kort mødtes ude ved<br />
kaffemaskinen”.<br />
På tværs af ovennævnte begrundelser er desuden det,<br />
at man for at få hinandens udelte opmærksomhed, bliver<br />
nødt til at rejse sig og samles et andet sted: ”Når<br />
man mødes om noget at spise, kobler du af fra det, du<br />
har liggende på skrivebordet. Jeg glemmer det i hvert<br />
fald fuldstændig”. Dette forhold nævnes af flere af informanterne,<br />
ofte med henvisning til, at stopper man<br />
op ved en kollegas bord, kan man ikke tage for givet, at<br />
den pågældende har tid eller lyst til en sludder. Man får<br />
ikke altid den udelte opmærksomhed.<br />
De steder, hvor der ikke er tradition for faste pauser,<br />
men hvor de accepteres, hvis der er en grund, tjener<br />
mellemmåltidet et helt konkret formål – for ingen kage<br />
ingen pause. At holde en fælles pause, hvor alle samles<br />
i fem minutter, vil ikke være legitimt: ”Når man samles,<br />
gør man det af en grund, man rejser sig ikke bare op<br />
alle sammen. Og en mail om at der er kage, er netop<br />
en måde at skaffe en anledning på. Hvis vi samles alle<br />
sammen uden noget at spise, så er det fordi, der er en<br />
eller anden, der skal meddele noget vigtigt”.<br />
Kagen legitimerer pauseanledningen på samme måde,<br />
som en tændt cigaret legitimerer en rygepause, og det<br />
gør det særdeles svært for en chef at sætte sig imod. En<br />
informant mener ligefrem, at det vil få betydning, hvis<br />
chefen kommer og blander sig. Hun mener, en ’kagepolitik’<br />
ville ramme flere end en rygepolitik. Den ville<br />
få betydning for medarbejdernes personlige frihed, og<br />
det mener hun ikke, tilkommer chefen at blande sig i:<br />
”Hvorfor i alverden skal han blande sig i det, det er nok<br />
<strong>Kræftens</strong> <strong>Bekæmpelse</strong> 2006<br />
M E L LEM MÅLT I D E R N E<br />
en af de ting, man synes, man selv kan bestemme. Meget<br />
af det, vi laver, er bestemt ovenfra, at vi skal gøre<br />
sådan og sådan, og vi har så og så travlt. Den del med<br />
kagen er så den selvbestemmelse vi har, og derfor skal<br />
de ikke blande sig i, hvad vi har med hjemmefra. Vi skal<br />
nok selv bestemme, om vi skal eller ikke skal have kage,<br />
det skal de i hvert fald ikke blande sig i!”. Udefra ser<br />
man måske bare kagen eller rundstykkerne, men uudtalt<br />
skaber mellemmåltiderne et helle i arbejdstiden,<br />
hvor fællesskabet råder frem for bundlinje, konkurrence<br />
eller sagsbehandling, og der er noget, der tyder på,<br />
at det endog er meget vigtigt for medarbejderne.<br />
Når anledningerne tager overhånd<br />
Når de kollegiale mellemmåltidsanledninger fylder, og<br />
dertil betyder så meget som de gør på de fleste arbejdspladser,<br />
sker det, at de kan tage overhånd. I det<br />
følgende er dette fænomen udelukket set fra medarbejdernes<br />
synspunkt. Man kunne forestille sig, at cheferne<br />
til tider synes, at det sociale tager overhånd, men<br />
det er ganske givet ud fra noglet andre betragtninger<br />
end dem, der her skal fremhæves.<br />
Der synes generelt at være tre begrundelser på spil:<br />
Enkelte informanter begrunder et til tider anstrengt<br />
forhold til de mange anledninger med, at de ikke altid<br />
orker det sociale. Dertil kan man synes, at for mange<br />
kage- eller brødanledninger gør det svært at holde<br />
vægten, og sidst men ikke mindst begrundes en nedjustering<br />
af antallet med, at kagen mister sin tiltrækning,<br />
hvis man får den for tit.<br />
I undersøgelsen synes der generelt ikke at være de store<br />
forskelle på, hvad kvinder og mænd gør og mener<br />
om mellemmåltider, men i dette tilfælde synes det særligt<br />
at være mænd, der fremhæver, at det sociale kan<br />
tage overhånd. De orker ikke altid at være sociale: ”Det<br />
afhænger selvfølgelig lidt af, hvor travlt man har, men<br />
nogle gange er det også lidt en belastning, hvis man<br />
hele tiden skal afsætte den der halve time, så en gang<br />
imellem tænker man, ’nej nu må I lige klappe hesten’”.
M E L LEM MÅLT I D E R N E<br />
Som kontrast hertil er der kvindelige informanter, der<br />
udtaler, at de synes, at der er for få pauser. Det hele er<br />
lidt for meget arbejde, og de fremhæver især de mandlige<br />
mellemledere, som dem, der har for travlt til at<br />
holde kollegiale pauser: ”I vores naboafdeling hygger<br />
de hele tiden, og det er rigtig hygge hygge. Jeg tænker,<br />
når jeg ser det ’hold da kæft, hvor har de det hyggeligt’.<br />
Her hos os er det hele tiden arbejde, hvor folk hele tiden<br />
har noget eller skal videre til møde. De giver sig<br />
altid god tid derinde, det kan jeg godt misunde dem”.<br />
Behovet for kollegiale anledninger er individuelt, og<br />
kan hænge sammen med såvel jobfunktion som personlighed,<br />
men både for få og for mange er altså noget,<br />
der optager mange af informanterne. I nogle tilfælde<br />
kan det som vist endda være kimen til utilfredshed med<br />
miljøet på arbejdspladsen.<br />
En anden grund til opmærksomhed på anledningernes<br />
antal er, at en høj hyppighed gør det svært at holde<br />
vægten. Særligt de kvindelige informanter tænker på<br />
vægten, når der har stået kage på bordet lidt for tit:<br />
”Nogle gange kan det godt tage lidt overhånd, så siger<br />
vi til hinanden, at nu må vi lige tage en pause, det er jo<br />
snart sommer, og vi skal kunne passe bikinien”. Særligt<br />
de unge kvinder i undersøgelsen kan finde kagen problematisk<br />
og modsat nævnte citat, er det ikke noget, de<br />
snakker højt om.<br />
De er bevidste om ikke at ville tage de 5-10 kg på, der<br />
nævnes som normal bonusgevinst ved at være på en arbejdsplads<br />
med god kantine, mødeserveringen og kageordningerne,<br />
men de siger det ikke højt. De ønsker<br />
ikke at fremstå som dem, der er på kur, og de ønsker<br />
slet ikke at støde dem af deres kollegaer, som holder af<br />
mellemmåltiderne. Så hellere bare spise et lille stykke<br />
bare tage stykket af høflighed og respekt for giveren og<br />
efterfølgende smide resten i skraldespanden: ”Nogle<br />
gange har jeg da følt, at jeg fornærmer dem, hvis jeg<br />
ikke tager et stykke. Det er jo heller ikke sjovt at have<br />
bagt i timevis og så er det kun halvdelen, der tager noget.<br />
Så har jeg nogle gange bare taget et par bidder og<br />
så smidt resten ud”. Som kontrast møder man dog også<br />
6 KOLLEGIALE ANLEDNINGER – DET SOCIALE FÆLLESSKAB<br />
informanter, der gerne vedstår sig, at de elsker kage og<br />
gerne tager både to og tre stykker, hvis de kan komme<br />
til det – men det er primært mænd.<br />
At kagen mister sin interesse, hvis man får den for tit, er<br />
den tredje begrundelse for at holde lidt igen. Typiske<br />
kommentarer er her, at selv om kage smager godt, så<br />
er det ikke interessant at få hver dag, eller som en informant<br />
siger efter at have beskrevet, hvordan en vikar<br />
nærmest havde haft hjemmebag med hver dag: ”Der er<br />
jo heller ikke meget sjov ved det, hvis man får det hver<br />
dag, så er der ikke noget at glæde sig til. Det er vigtigt,<br />
at kagen også bliver et afbræk i hverdagen”.<br />
Der er således en kollegial bevidsthed om at holde anledningerne<br />
på et bestemt niveau. På den måde værner<br />
man om den egentlige grund til de kollegiale pauser,<br />
nemlig at de skal være et hyggeligt afbræk, man ser<br />
frem til. Hvor meget der skal til før, man mener, grænsen<br />
er nået, er meget forskelligt fra arbejdsplads til arbejdsplads.<br />
Nogle steder synes tærsklen at være endog<br />
meget høj.<br />
Fællesskabets opretholdelse<br />
Som nævnt kan kollegiale mellemmåltider være med<br />
til at markere fællesskaber, ligesom man med kagen eller<br />
morgenbrødet kan afgrænse, hvem der er en del af<br />
fællesskabet, og hvem der ikke er. I dette afsnit, der afslutter<br />
kapitlet om de kollegiale anledninger, skal disse,<br />
lidt mere abstrakte og ofte uudtalte sider af det sociale<br />
fællesskab og mellemmåltiderne, beskrives nærmere.<br />
Fjerner man fokus fra det umiddelbart konkrete, handler<br />
det nemlig langt mere om opretholdelse af fællesskabet<br />
end om kagen, når man samles med sine kollegaer<br />
onsdag eftermiddag.<br />
Der findes i antropologien forskellige udvekslingsteorier.<br />
En af de mere kendte er antropologen Marcel<br />
Mauss’ gavegivningsteori, der beskriver, hvordan der<br />
er universelle regler knyttet til det at give gaver. Mauss<br />
hævder, at der findes tre forpligtelser vedrørende ga-<br />
37
38<br />
6 KOLLEGIALE ANLEDNINGER – DET SOCIALE FÆLLESSKAB<br />
vegivning, som altid vil være til stede: 1. forpligtelsen<br />
til at give, 2. forpligtelsen til at modtage og 3. forpligtelsen<br />
til at gengælde 22 . Disse tre forpligtelser er, som<br />
det skal vises i det følgende også eksisterende og let<br />
genkendelige, når det kommer til mellemmåltider på<br />
arbejdspladser.<br />
At give<br />
Opretholdelsen af det kollegiale fællesskab på arbejdspladsen<br />
synes at være tæt forbundet med tradition og<br />
kultur for, at man giver f.eks. kage og brød. Traditionen<br />
er med til at styrke de mellemmenneskelige relationer<br />
og således også den gode stemning kollegaerne imellem.<br />
Fællesskabet er hyggeligt og viser, at man gerne<br />
vil sine kollegaer det godt. Flere informanter påpeger:<br />
”Jeg ved, at de bliver glade, hvis man kommer med<br />
nogle lune hjemmebagte boller, det er tanken om at<br />
gøre andre mennesker glade”. Lysten til at give er det<br />
centrale.<br />
<strong>Kræftens</strong> 22 Hastrup <strong>Bekæmpelse</strong> og Ovesen 2006 1995<br />
M E L LEM MÅLT I D E R N E<br />
En måde hvorpå man kan vise, at man gerne vil være<br />
en del af fællesskabet er, at man aktivt støtter op om<br />
det f.eks. ved at give. Gør man ikke det, risikerer man<br />
at blive udelukket, og det ønsker de færreste – også<br />
selv om man i princippet er træt af al den kage. Ved<br />
bevidst at melde sig ud markerer man meget tydeligt,<br />
at man ikke gider fællesskabet, at man har nok i sig selv<br />
eller, at der er noget, der er bedre. På en af arbejdspladserne<br />
har de en franskbrødsordning, hvor alle får<br />
sig en skive brød hver fredag. En af kollegaerne er ikke<br />
med i ordningen. Hun går i stedet op og henter sit brød<br />
i ’rundstykkeklubben’ i den afdeling, hun tidligere var<br />
ansat i. Informanten, der fortæller om det, synes det er<br />
ret underligt. Set i relation til en fællesskabstankegang<br />
er det en meget markant handling kollegaen udøver.<br />
Uden ord fortæller hun sine nye kollegaer, at hun af en<br />
eller anden grund ikke ønsker at give slip på de gamle,<br />
og det er måske det, der støder informanten.
M E L LEM MÅLT I D E R N E<br />
Om udeblivelse fra kollegiale anledninger giver sociale<br />
sanktioner, er der forskel på. Ofte hænger det sammen<br />
med, hvor stærke traditionerne er, men mænd synes i<br />
højere grad end kvinder at have en form for fribillet.<br />
Det er acceptabelt, at de ofte har for travlt til at afse<br />
tid til det sociale. Det samme er ikke helt tilfældet for<br />
kvinder: ”Socialt afstumpede kvinder er noget underligt<br />
noget, altså bare sådan helt generelt ikk’”.<br />
At modtage<br />
I henhold til gavegivningens anden forpligtelse – at<br />
man skal tage imod det, der gives – ligger det mange<br />
af informanterne på sinde, at man finder tid til at møde<br />
op, når der sendes mails rundt, og at man spiser af det,<br />
der bydes. Tager man ikke af kagen, vil man på mange<br />
arbejdspladser blive nødet til at tage et stykke – til at<br />
være en del af fællesskabet. Deltager man ikke i spisningen,<br />
er man ikke med til at manifestere fællesskabet,<br />
og derved er der en potentiel fare for, at det falder fra<br />
hinanden. Pausen er som tidligere skrevet legitimeret<br />
ved, at der rent faktisk bliver spist.<br />
En anden grund til at flere informanterne føler sig presset<br />
til at tage et stykke er, at gør de det ikke, sætter det<br />
fokus på, at der måske også var andre, der burde sige<br />
nej tak. De vælger så hellere at tage et lille stykke, end<br />
at blive udstillet som hende, der altid er på kur eller som<br />
peger fingre af andre og deres vægt. De eneste der<br />
kommer let uden om kagen uden først at skulle komme<br />
med lange forklaringer, er dem, der er synligt på kur<br />
eller dem, der har været det og tabt sig. De har åbent<br />
erkendt, at de har et problem og beder derved om kollegaernes<br />
forståelse for deres fravalg af kage. Derfor<br />
udgør de ikke i samme grad en ’fare’ mod fællesskabet,<br />
og det man mødes om – de har bare fået lidt for meget,<br />
og det er en legitim grund til at holde igen.<br />
6 KOLLEGIALE ANLEDNINGER – DET SOCIALE FÆLLESSKAB<br />
“ Hvis jeg har besluttet, at i dag skal jeg<br />
ikke have noget, og der så er nogen, der<br />
stopper og har hjemmebagt kage med, så<br />
bliver det et lille stykke kage, for her kan<br />
jeg ikke lade være.<br />
”<br />
For alle findes der dog en rangordning af anledningerne<br />
i forhold til, hvad man kan eller ikke kan sige nej<br />
til. Det synes f.eks. at være i orden at sige nej til wienerbrødet<br />
ved den fællesmorgenmad, da det ikke er et<br />
fravalg af anledningen som sådan. Heller ikke alle kageanledninger<br />
rangerer lige højt. En informant fortæller, at<br />
for hende er der stor forskel på, om det f.eks. er praktikanter,<br />
der har sidste dag og har hjemmebag med, eller<br />
om der er nogen, der har været en tur i Føtex og købt<br />
en mazarintærte, fordi det er tirsdag. I førstnævnte<br />
anledning vil hun altid vælge at spise at stykke: ”Det<br />
ville være noget underligt noget, hvis man ikke kunne<br />
anerkende det og spise et stykke kage”. At en kollega<br />
henter spontan kage kræver åbenbart ikke den samme<br />
anerkendelse. Hjemmebagt synes i alle henseender at<br />
være noget ganske særligt. Siger man nej her, afviser<br />
man om noget den pågældende kollegas gode intentioner.<br />
Hjemmebagt kage nævnes af alle informanter<br />
som det ultimative bidrag til fællesskabet, og at spise af<br />
kagen er den bedste og vigtigste måde at vise, at man<br />
anerkender bidraget.<br />
Det er primært, når fællesskabet konkret er samlet, at<br />
man skiller sig ud, hvis man ikke tager noget. Er kagen<br />
sat frem i afdelingen til fri afbenyttelse, anledning underordnet,<br />
er det lettere at springe over uden gyldig<br />
grund. Er der ikke nogen, der ’holder øje med’, om<br />
man tager, kan man slippe af sted med at sige tak, uden<br />
at have spist et stykke: ”Vi holder kagepauser i hold, så<br />
det bliver ikke altid set, hvis du ikke tager et stykke. Det<br />
er tit jeg ikke tager, så siger jeg bare ’tak for kage’, når<br />
jeg møder den, der har givet”, på den måde får man vist<br />
39
40<br />
6 KOLLEGIALE ANLEDNINGER – DET SOCIALE FÆLLESSKAB<br />
sin anerkendelse, hvilket reelt er vigtigere end, hvorvidt<br />
man har smagt på kagen eller ej.<br />
At gengælde<br />
Det tredje og sidste gavegivningsprincip er måske den<br />
vigtigste for opretholdelse af de kollegiale anledninger:<br />
Man skal gengælde deltagelsen i de mange anledninger<br />
ved selv at give, ellers bliver der ubalance i<br />
regnskabet, og den gensidige anerkendelse vanskeliggøres.<br />
Flere informanter fra den samme arbejdsplads<br />
fortalte uafhængig af hinanden den samme historie om<br />
en tidligere medarbejder, der aldrig spiste noget ved<br />
den fælles morgenmad. Det var i orden om end lidt underligt.<br />
Da det var hans tur til at have noget med, kom<br />
han kun med to brød og smør, første gang havde han<br />
endda ikke smør med, for det brugte han ikke selv. Selv<br />
informanter, der ikke har været på arbejdspladsen samtidig<br />
med den pågældende person, kan fortælle historien.<br />
Den er blevet til en fælles fortælling, der samtidig<br />
fungerer som en slags rettesnor i forhold til, hvad man<br />
ikke skal gøre, hvis man gerne vil optages i fællesskabet.<br />
Derfor kender alle nye medarbejdere også til den<br />
nærige kollega.<br />
Det er ikke kun informanter fra denne arbejdsplads,<br />
der kan fortælle om, at andre kan være nærige, og at<br />
man for alt i verden ikke selv har lyst til at blive opfattet<br />
sådan. Det ligger alle informanterne på sinde: ”Jeg<br />
vil selvfølgelig give til min fødselsdag, jeg skal ikke have<br />
siddende på mig, at jeg er for nærig til det”. Derfor medbringer<br />
langt de fleste hele det sortiment, der forventes<br />
ved fødselsdage, fælles morgenmad, ferier osv.,<br />
men det er interessant, at man så vidt muligt undgår<br />
unødvendigt at accelerere niveauet, det kan nemlig<br />
også skabe ubalance: ”Der kan dog godt blive lidt snak<br />
i krogene, hvis der er nogen, der er meget fedtede eller<br />
er meget large. Nogle gange tænker man, det var da<br />
lidt lidt, eller det var da imponerende”. Hvis man giver<br />
for meget kommer man til at udstille sine kollegaer som<br />
nærige, og det er heller ikke befordrende for fællesskabet.<br />
Det, man bidrager med ind i fællesskabet, skal<br />
have den samme relative værdi.<br />
<strong>Kræftens</strong> <strong>Bekæmpelse</strong> 2006<br />
M E L LEM MÅLT I D E R N E<br />
“ Det er blevet reglen, at man tager noget<br />
brød med og også noget wienerbrød, det<br />
har det ikke altid været, men det er åbenbart<br />
sådan, at nå nu den ene begynder at<br />
tage med, så må jeg også hellere.<br />
”<br />
På de arbejdspladser, hvor man går meget op i traditionerne,<br />
husker ens kollegaer på, om man nu får givet<br />
eller ej, og man undlader ikke at stikke til personen:<br />
”Hvis det søde bliver glemt til morgenmaden, bliver det<br />
kommenteret, det bliver gjort i sjov, men der er en lille<br />
undertone bag. Man er vant til det er der og man har<br />
selv haft det med, så skal de andre også”. Ud over de<br />
faste traditioner er det også vigtigt at følge rotationen<br />
for de spontane anledninger.<br />
Det ser måske spontant ud, når en kollega fra tid til anden<br />
møder ind med bagerposer fyldt af varme rundstykker,<br />
eller når der står jordbærtærte i køkkenet, fordi<br />
solen skinner, men bagved finder der en skarp regulering<br />
sted. Derfor er der informanter, der giver, selv om<br />
de egentlig ikke bryder sig om kage: ”I erhvervsgruppen<br />
var der nogen, der havde en særlig sød tand. Jeg<br />
følte mig nok lidt forpligtet til også at give, selv om jeg<br />
egentlig ikke bryder mig om kage”. Der er medarbejdere<br />
på slankekur, der alligevel har kage med til afdelingen:<br />
”Det skal jo ikke ligge dem til last, at jeg er på<br />
kur”. Der er informanter, der køber slik til den fælles<br />
slikskuffe, selv om de kun sjældent tager af den, og der<br />
er informanter, der, selv om de på ingen måde har lyst<br />
til sociale hyggestunder med varme boller om formiddagen,<br />
alligevel sørger for at have med, når de skønner,<br />
at det er deres tur: ”Når jeg har spist med om formiddagen<br />
nogle gange, så vurderer jeg, at det nok snart må<br />
være min tur til lige at give en omgang brød også. Bare<br />
for det sociale aspekt”.
M E L LEM MÅLT I D E R N E<br />
Fordi de fleste medvirker til at opretholde fællesskabet,<br />
om end i forskelligt omfang, kan de fleste også udpege,<br />
hvem der aldrig giver, hvem der ofte glemmer at have<br />
med til fødselsdage, og hvem der ikke spontant deler<br />
ud af slikposen. Er det samtidig en, der er hurtigst til at<br />
stille sig op i køen, når andre giver, kan der godt være<br />
lidt muggen i krogene: ”Der er da nogle, der ytrer sig<br />
lidt negativt, hvis folk ikke giver, det er sådan ’nåh,<br />
hvad fanden sker der, hun går på ferie i dag, og det kan<br />
ikke passe, at hun ikke giver brød’”.<br />
“ Når man selv går ud og nipper til det, der<br />
stilles frem, også selv om jeg ikke skovler<br />
ind, så må man også bidrage. Man bliver<br />
jo nødt til at være aktiv for at bidrage<br />
til fællesskabet, ellers kan vi jo bare alle<br />
sammen sætte os ind på vores kontor. Du<br />
behøver ikke engang at lukke døren, du<br />
kan godt lave en psykisk afskærmning,<br />
men det skal man da ikke. Man er jo en del<br />
af et fællesskab. Hvis man tager imod, må<br />
man også give, det manglede da bare.<br />
”<br />
Et rart sted at være<br />
Sammenfattende om de kollegiale anledninger kan man<br />
sige, at på den ene side vil man gøre meget for kollegaernes<br />
sociale velbefindende, men på den anden side<br />
holder man et skarpt øje med, at balancen opretholdes,<br />
og at alle bidrager til fællesskabets opretholdelse. Det<br />
handler om fysisk tilstedeværelse, at man spiser med<br />
glæde, at man har det rigtige med i rigtige mængder,<br />
og at man er med i rotationen af spontane anledninger.<br />
At de kollegiale anledninger, på den ene side er meget<br />
velsete og livsbekræftende for medarbejderne og på<br />
den anden side rummer en potentiel mulighed for konflikt,<br />
gør mellemmåltider en del mere komplekse, end<br />
de måske ser ud på overfladen. Såvel den enkelte med-<br />
6 KOLLEGIALE ANLEDNINGER – DET SOCIALE FÆLLESSKAB<br />
arbejder som kollektivet i sin helhed skal kunne håndtere<br />
dette faktum, og det lykkes også overraskende tit<br />
– for kage eller morgenbrød er i overvejende grad en<br />
del af en positiv dagsorden. Kage skaber gode vibrationer,<br />
og hvem vil ikke gerne arbejde et sted, hvor der er<br />
godt at være?<br />
At det er de søde mellemmåltider, der får den ovennævnte<br />
funktion på arbejdspladsen, hænger sammen<br />
med den rolle, det søde har i vores madkultur – at det<br />
signalerer hygge, omsorg osv. Det ville ikke være det<br />
samme at sætte rugbrødsmadder frem, de indeholder<br />
ikke de samme fællesskabsskabende betydninger, og<br />
vil hos kollegaerne næppe blive forbundet med omsorg.<br />
De fleste informanter mener heller ikke, at frugt<br />
kan erstatte eksempelvis kage. Der er dog flere, der ved<br />
eftertanke kommer frem til, at gør man noget ud af frugten,<br />
f.eks. vælger noget anderledes og mere eksotisk,<br />
skærer den ud og anretter den flot, altså viser, at man<br />
har lagt energi og kollegial omsorg bag arrangementet,<br />
så kan det godt være, at frugt kan have den samme effekt<br />
og betydning som kage og brød. Den kollegiale indsats,<br />
der gør særlig hjemmebagt kage populær, handler<br />
lige så meget om indsatsen som om kagen.<br />
Ønsker man at benytte sig af frugten frem for kagen,<br />
er det derfor stadigt væsentligt at holde sig pointerne<br />
vedrørende indsats, ’værdi’, mængde osv. for øje. Den<br />
form, man medtager frugten i skal med andre ord være<br />
socialt accepteret, ellers vil det falde til jorden. Alle er<br />
nemlig enige om, at det på ingen måde vil kunne lade<br />
sig gøre at skabe en hyggestemning med en pose æbler.<br />
Æblet er noget, vi har liggende på vores skrivebord,<br />
der er ikke noget ved at få et ekstra stykke, hverken<br />
socialt eller smagsmæssigt i forhold til kagen. Når vi rejser<br />
os for at hygge, forventer vi, at det, der serveres,<br />
også er noget, der kan sætte os i den stemning. Bliver<br />
de forventninger ikke opfyldt falder, arrangementet til<br />
jorden.<br />
41
42<br />
<strong>Kræftens</strong> <strong>Bekæmpelse</strong> 2006<br />
M E L LEM MÅLT I D E R N E<br />
7 INDIVIDUELLE ANLEDNINGER<br />
– DET PRIVATE RUM<br />
Ud over de mange allerede nævnte mellemmåltidsanledninger,<br />
er der også alt det, der spises mellem måltiderne<br />
af individuelle årsager. Flertallet af disse mellemmåltider<br />
indtages ved skrivebordet, hvor man enten holder en<br />
kort pause eller også spiser, mens man arbejder. Årsagerne<br />
til de individuelle mellemmåltider spænder fra<br />
decideret sult og derfor planlagte mellemmåltider, til<br />
de mere spontane, der ofte begrundes med en trang til<br />
noget sødt. Individuelle mellemmåltider dækker et meget<br />
bredt spekter af produkter; den ekstra madpakke<br />
hjemmefra, rugkiksene, knækbrød eller riskiks i skuffen,<br />
frugt enten hjemmefra eller fra frugtordningen og<br />
slikposen eller chokoladen i skuffen. Sidstnævnte kan<br />
være noget, der ligger der fast, eller være noget, man<br />
skaffer sig ved enkelte lejligheder, enten ved at gå på<br />
hugst i andres skuffer eller selv købe det.<br />
Det særlige ved individuelle spisninger såvel før som efter<br />
frokost er, at det er en privat handling. I nogle situationer<br />
kan man godt sidde sammen med andre og spise<br />
sit private måltid. Det sker f.eks. på de arbejdspladser,<br />
der har tradition for en fast pause, hvor folk flytter sig<br />
fra deres plads og eksempelvis ud i køkkenet eller op<br />
i kantinen, men oftest spises mellemmåltiderne alene<br />
foran skærmen. I det følgende skal der sættes flere ord<br />
på begrundelsen for henholdsvis de mere madagtige<br />
mellemmåltider og dem, der primært har til formål at<br />
stille en lækkersult.<br />
Faste mellemmåltidsrutiner<br />
“ Jeg har tit bananer med, og de er mættende,<br />
også tit et halvt stykke rugbrød. Det er<br />
hurtigt at smøre derhjemme og det tager<br />
ikke lang tid at spise.<br />
”<br />
Flere informanter fortæller, at de bliver sultne i løbet af<br />
formiddagen, og den sult søges ofte tilfredsstillet gennem<br />
individuelle løsninger. Frugt kan tage den værste<br />
sult og de steder, hvor der ikke er frugtordninger, er<br />
der flere kvindelige informanter, der fortæller, at de så<br />
vidt muligt sørger for selv at have noget frugt med, hvis<br />
de husker det: ”Ofte når jeg står i køkkenet om morgnen<br />
tænker jeg ’ hmm jeg bliver nok sulten igen inden<br />
frokost, hvad gør jeg ved det’, så kigger jeg efter frugt<br />
i køleskabet og det ryger i tasken med det samme, så<br />
jeg ikke glemmer det. Det er helt klart de bedste dage<br />
der, hvor jeg har husket at få 1-2 stykker med”. At have<br />
frugt med på arbejde er en typisk kvindeting, kun en<br />
mand i undersøgelsen har noget med hjemmefra, og<br />
det er oftest noget lækkert til om eftermiddagen.<br />
Er frugt let tilgængelig f.eks. gennem en frugtordning<br />
er indtaget ikke kun drevet af sult. Rejser man sig for<br />
at hente et stykke kan dert også være udtryk for ad-
M E L LEM MÅLT I D E R N E<br />
spredelse på linje med det, der skal beskrives for slik og<br />
kaffe senere i kapitlet. Mht. spontan frugtspisning er<br />
de mandlige informanter lige så ivrige som de kvindelige:<br />
”Da jeg var med på ordningen spiste jeg frugt fra<br />
jeg kom til jeg gik. Jeg kunne sagtens spise 3-4 æbler på<br />
en dag”. Informanten fortæller videre, at det nok var en<br />
slags refleks betonet handling, at han lige tog et æble,<br />
når han gik forbi kurven eller hen for at snakke med en<br />
kollega. Som det skal beskrives nærmere i kapitel 8 er<br />
det dog ikke al frugt, der egner sig lige godt til et hurtigt<br />
mellemmåltid foran computeren.<br />
Et rigtigt mellemmåltid<br />
For en gruppe af informanterne kan frugten ikke gøre<br />
det alene, der skal der noget mere mættende til. Enten<br />
har man hver dag et mellemmåltid med hjemmefra en<br />
mad eller lign. eller også har man et nødlager i skuffen.<br />
Kigger man rundt på en kontorarbejdsplads vil man ved<br />
flere pladser kunne se en pakke med knækbrød, en<br />
bunke rugkiks i individuelle pakninger, riskiks, nødder<br />
i skrivebordsskuffen eller lign. Sådanne mellemmåltider<br />
kan holde sulten stangen indtil det bliver frokost,<br />
og kan samtidig være en god buffer, så man ikke bliver<br />
fristet til slik eller kage. ’Tørvarerne’ som mange af<br />
informanterne kalder ovenstående, er ikke noget, der<br />
kræver de store forberedelser for at spise, ofte behøver<br />
man ikke en gang at holde pause: ”Jeg har nogle fiberkiks<br />
stående i køkkenet, hvis jeg bliver sulten, men det<br />
er ikke noget jeg holder pause for, jeg tager den bare<br />
med ind og spiser samtidig med, at jeg bestiller noget”.<br />
Til gengæld er det vigtigt, at det har lang holdbarhed<br />
og kan tåle at ligge i en skrivebordsskuffe: ”Jeg har altid<br />
et nødlager liggende i min skuffe. Jeg køber det og<br />
tager det med ind, det kan være ’alt i en kiks’ eller groft<br />
knækbrød, men oftest gulerødder og nødder. Tørvarer<br />
er gode som lager f.eks. også tørrede frugt. Min erfaring<br />
er, at avocadoer i skuffen rådner, mit skab er for<br />
kompakt, det rådner eller begynder at spire”.<br />
7 INDIVIDUELLE ANLEDNINGER – DET PRIVATE RUM<br />
“ Jeg prøver til i hvert fald en uge af gangen<br />
at have nogle af de der tørvarer stående<br />
og ellers køber jeg frugt, når jeg alligevel<br />
er ude at handle.<br />
”<br />
Nogle informanter ser formiddagens mellemmåltid som<br />
en anledning til et afbræk i arbejdsdagen. En informant<br />
fortæller, at hun har lavet et fast mellemmåltidsritual med<br />
den kollega hun sidder overfor. ”Jeg spiser allerede morgenmad<br />
klokken 6, og så er der lang tid til frokost klokken<br />
12:30. Min kollega er også sulten om formiddagen,<br />
så vi fandt ud af, at vi måtte have noget der. Det skulle<br />
ikke være alle de der søde kiks, så vi skiftes til at tage<br />
knækbrød eller kiks uden så mange kalorier med”.<br />
“ Formiddagskiksen er en blanding af sult<br />
og så noget adspredelse. På den måde kører<br />
dagen ikke bare ud i et, det er et passende<br />
afbræk.<br />
”<br />
Informanterne med faste mellemmåltidsrutiner er for<br />
flertallet kvinder og det er ofte også dem, der har en<br />
udtalt holdning til deres krop og vægt. Det er vigtigt for<br />
dem, at de ikke kommer til at spise en masse usundt,<br />
når de bliver sultne udenfor spisetiderne, og derfor tager<br />
de deres forbehold – ofte vælger de også derfor<br />
deres mellemmåltidsløsninger med øje for fedt og sukker.<br />
Den følgende udtalelse fra en mandlig informant<br />
er modsætningen til denne opmærksomhed, og det er<br />
til en vis grad gældende for de mandlige informanters<br />
planlægning af mellemmåltider: ”Når jeg står derhjemme,<br />
tænker jeg, at det får jeg ikke behov for. Der er ingen<br />
grund til at gå rundt og spise hele dagen, men når<br />
jeg efter frokost kommer forbi kiosken, så kommer jeg<br />
til at købe noget alligevel”.<br />
43
44<br />
7 INDIVIDUELLE ANLEDNINGER – DET PRIVATE RUM<br />
<strong>Kræftens</strong> <strong>Bekæmpelse</strong> 2006<br />
Lækkersulten og sukkerkold<br />
M E L LEM MÅLT I D E R N E<br />
“ Torsdagen er den lange dag. Som rådgiver<br />
går du der fra den ene sag eller kunde til<br />
den anden. Man bliver træt i hovedet af<br />
at holde tingene adskilt og har derfor lige<br />
brug for et sukker-kick i pausen om eftermiddagen.<br />
”<br />
Som kontrast til de planlagte og ofte sunde mellemmåltider<br />
om formiddagen er det individuelle indtag af slik<br />
ol. om eftermiddagen. Generelt er informanterne enige<br />
om, at det søde først er noget man spiser efter frokost:<br />
”Det er helt klart en eftermiddagsting for mig, jeg kunne<br />
ikke drømme om at spise slik om formiddagen, det<br />
er ulækkert, og der har jeg lige børstet tænder, men jeg<br />
kan sagtens gøre det lige efter, jeg har spist frokost”.<br />
Man kan også på det tidspunkt være blevet lidt træt af<br />
at spise frugt, og der skal ligesom noget mere til: ”Af<br />
en eller anden grund er man meget mere effektiv om<br />
formiddagen, jeg bliver ikke så nemt distraheret, og har<br />
ikke så meget brug for pausen, som jeg har om eftermiddagen”.<br />
Mange informanter dækker behovet for noget sødt ind<br />
under, at de går ’sukkerkolde’. Det sker oftest lige efter<br />
frokost, hvor fordøjelsen, ifølge flere informanter,<br />
trækker al energien ned i maven, eller sidst på eftermiddagen,<br />
hvor man begynder at mangle energi til at<br />
komme igennem de sidste timer. Der er dog forskel<br />
på, om man gør tanke til handling: ”Den søde trang får<br />
jeg, når jeg har været nede til frokost, hvor blodet løber<br />
ned og arbejder i maven. Og der tror jeg faktisk, at den<br />
gulerod jeg spiser tager toppen. Jeg har noget, jeg lige<br />
kan putte i munden, så kommer tankerne på noget andet.<br />
Det er yderst sjældent, at jeg går ned i kiosken og<br />
køber noget”. Så standhaftige er det ikke alle der er, og
M E L LEM MÅLT I D E R N E<br />
en hel del af de indkøb der bliver gjort i interne kiosker<br />
eller automater falder om eftermiddagen og ikke sjældent<br />
på vej tilbage fra frokost. Flere informanter siger<br />
f.eks: ”Jeg har oftest lyst til at spise søde ting efter, jeg<br />
har spist”.<br />
Afdelingens slikleverandør er også populær på denne<br />
tid af dagen. En informant, der er meget glad for slik,<br />
gør en del ud af at fortælle, hvordan hun taler hårdt til<br />
sig selv for ikke at falde for fristelserne i den interne kiosk,<br />
og så er det jo bare lykken, hvis en af hendes kollegaer<br />
f.eks. har købt den pose Dumle karameller hun<br />
har stået og kigget på.<br />
Et par af informanterne fremhæver, at de synes, det er<br />
lige lovligt overdrevet at tale om at gå sukkerkold eller at<br />
have et lavt blodsukker, når man sidder på kontor, men<br />
ikke desto mindre er det den undskyldning rigtig mange<br />
hænger deres behov for noget sødt op på. Herved legitimeres<br />
trangen og for dem, der selv føler, at de måske<br />
ikke burde give efter, gør den fysiologiske begrundelse<br />
det lidt lettere at forsvare overfor sig selv, at man ikke kan<br />
undvære lakridspiben, chokoladefrøen eller det halve<br />
stykke wienerbrød, der ligger og frister ude i køkkenet.<br />
“ Jeg tror, at når jeg vælger at købe slik fra<br />
vores slikkasse, så er det fordi mit blodsukker<br />
er lavt, så skal jeg have den der rysten<br />
til at holde op, og så kan en chokoladebar<br />
ryge ned i løbet af ingen tid. Det er altid<br />
om eftermiddagen ved tretiden. Jeg går<br />
forbi frugtskålen først, men ’åhh nej, skal<br />
jeg til at skrælle en appelsin’, så er det lettere<br />
at flå papiret af et stykke chokolade.<br />
”<br />
Der findes altså mange gode undskyldninger for de<br />
søde mellemmåltider. Om man giver efter kan dog<br />
7 INDIVIDUELLE ANLEDNINGER – DET PRIVATE RUM<br />
skyldes flere ting. At det er mandag synes at være en<br />
legitim grund til, at lækkersulten ikke kan dulmes med<br />
de vanlige kiks eller et æble. Det samme synes at være<br />
tilfældet, hvis det er dårligt vejr, man er ked af det, eller<br />
chefen er dum: ”De dage, hvor jeg er stresset eller træt<br />
eller uoplagt, er det de lette kulhydrater jeg tyr til, så<br />
er det kage og slik, især hvis jeg synes, det er enormt<br />
synd for mig, eller jeg er enormt træt. Det sker mest om<br />
eftermiddagen”.<br />
Skuffespisning<br />
Skuffespisning er et kendt fænomen på alle arbejdspladser.<br />
Ud over slikleverandøren er der også mange<br />
andre medarbejdere, der ligger inde med poser til bekæmpelse<br />
af lækkersult. Langt de flest slikspisere indrømmer,<br />
at poserne sjældent ligger der længe, for når<br />
først de er der, bliver de meget hurtigt tømt. En halv<br />
time nævner flere informanter som det gennemsnitlige<br />
tidsforbrug for en pose. To piger observeret ved en af<br />
arbejdspladsernes interne kiosk står f.eks. og vurderer<br />
hvad de skal have ud fra kriteriet, at posen både hvad<br />
angår størrelse og indhold skal være noget, man ikke<br />
bliver alt for dårlig af at spise på en halv time, og det er<br />
den fremmeste grund til, at de fravælger chokoladekaramellerne<br />
og i stedet tager en pose vingummi.<br />
“ Oppe hos os kører skufferne konstant, der<br />
bliver slikket uhyggeligt meget. Man kan<br />
hører skuffen eller en pose, der skralder<br />
mange gange i timen. Det er mest poseslik,<br />
der bliver spist og man kan høre skufferne<br />
fra klokken 8 til fyraften.<br />
”<br />
Nogle har altid slik i skuffen og sørger for jævnligt at<br />
medbringe noget nyt f.eks. hvis det er på tilbud: ”I sidste<br />
uge var der et par gange i hvert fald, hvor der var<br />
tilbud på nogle Anthon Berg poser, så dem havde jeg<br />
med med 2-3 dages mellemrum”. Andre køber, når be-<br />
45
46<br />
7 INDIVIDUELLE ANLEDNINGER – DET PRIVATE RUM<br />
hovet opstår f.eks. efter frokost, og det er særligt de<br />
sidstnævnte, der tømmer posen så snart den er lagt på<br />
skrivebordet – de agerer på et akut opstået behov og<br />
stopper ikke, før behovet er stillet og posen tom.<br />
Som det skal beskrives nærmere i kapitel 8 er poseslik<br />
det foretrukne skuffeslik, og lakrids indtager klart<br />
førstepladsen fulgt af vingummi. Det der særligt gør<br />
slik velegnet til individuel spisning er, at det ikke kræver<br />
opmærksomhed. Hånden kan gå i skuffen samtidig<br />
med, at man fortsætter sit arbejde. Modsat frugt<br />
har man stadig begge hænder fri, når først stykket er<br />
puttet i munden. Lakrids om eftermiddagen er derfor<br />
ikke på samme måde, en anledning til en kort pause<br />
som formiddagens mellemmåltider kan være det. At<br />
slik nogle steder er et anvendt middel til at stille den<br />
lille sult, hænger netop sammen med, at det er let,<br />
hurtigt og diskret, og det er denne informant ikke ene<br />
om at mene: ”Når jeg har noget liggende i skuffen, så<br />
spiser jeg af det, når der ikke er nogen kunder, indtil<br />
posen er tom.<br />
Når det kommer til skuffeslik er der forskellige regler<br />
gældende i forhold til om man skal dele. Nogle sender<br />
lige posen rundt til de nærmeste, når de har været<br />
oppe og købe. Alt efter normen på kontoret kan der<br />
være forskel på, om det forventes, at man gør det eller<br />
ej, men har man oplevet, at man er den eneste, holder<br />
man hurtigt op. Dertil synes der at være en forståelse<br />
for, at individuelle behov stilles individuelt, og det hører<br />
skuffeslik til en vis grad også under.<br />
Arbejdet og de individuelle anledninger<br />
Når man taler om individuelle anledninger til mellemmåltider<br />
er der et mønster i, hvilke arbejdsopgaver,<br />
der øger lysten til at spise og hvilke, der virker modsat:<br />
”Hvis det jeg laver er meget ensartet f.eks. hvis jeg skal<br />
sidde en hel dag med en rapport, så bliver det meget<br />
attraktivt at spise den pose lakridser, for der er ikke<br />
nogen naturlige pauser i arbejdet”. Flere informanter<br />
fortæller lignede historier. Sidder de og ’nørder’ alene<br />
<strong>Kræftens</strong> <strong>Bekæmpelse</strong> 2006<br />
M E L LEM MÅLT I D E R N E<br />
med et problem, og har de ikke noget til skabe adspredelse,<br />
så må de skabe den selv. Her bliver det derfor<br />
oplagt at gå ned og købe noget at tygge på, og det er<br />
sjældent frugten, der frister. Turen kan også være udtryk<br />
for kedsomhed eller et simpelt middel til at bryde<br />
arbejdets monotoni. Slikleverandørens sociale funktion<br />
kan også være begrundelsen for at gå efter slik i sådanne<br />
situationer. ’Stillesiddende’ medarbejdergrupper er<br />
ofte også dem, der har etablerede slikordninger modsat<br />
dem, der går til flere møder eller er rundt i huset.<br />
Dem der render meget har måske også slik i skuffen,<br />
men det er mere et middel til hurtig energi, hvis de har<br />
travlt eller skal til et vigtigt møde, hvor koncentrationen<br />
ikke skal forstyrres af en rumlende mave eller begyndende<br />
træthed, end det er til adspredelse.<br />
“ I min tidligere funktion havde jeg ingen<br />
arbejdsmæssig grund til at gøre andet<br />
end at sidde ved mit skrivebord, og når<br />
jeg ikke ryger og ikke kunne drikke mere<br />
kaffe, så var det at gå ned og købe noget<br />
sukker en god måde at få rystet tingene<br />
på plads på.<br />
”<br />
En informant siger opsamlende: ”Møder gør, at man<br />
ikke får spist så meget. Det gør du heller ikke, hvis du<br />
er væk fra dit skrivebord eller arbejder sammen to og<br />
to. Rutinen i forhold til skuffespisning aktivers, når man<br />
sidder med stillesiddende skrivebordsopgaver. Løber<br />
man rundt tænker man ikke så meget, så spiser man<br />
af ægte sult”. Dertil kunne man tilføje, har man travlt<br />
springer mange de kollegiale anledninger f.eks. kage<br />
eller de individuelle faste mellemmåltider over, men<br />
slik kan man sagtens nå at spise: ”Hvis man pludselig<br />
har travlt og er blevet lidt stresset kan man godt tænke,<br />
at nu skal man have et eller andet til at klare hjernen og<br />
det gør noget sødt nu altså”.
M E L LEM MÅLT I D E R N E<br />
“ Jeg får især åbnet posen, hvis jeg er stresset,<br />
det irriterer mig, for det er jo ikke<br />
fordi jeg nyder det. Hvis jeg f.eks. sidder<br />
med noget, der haster og som skal være<br />
færdigt, så har jeg 2-3 stykker liggende<br />
foran mig, fordi det tager for lang tid at<br />
åbne skuffen.<br />
”<br />
7 INDIVIDUELLE ANLEDNINGER – DET PRIVATE RUM<br />
Kaffe<br />
Ingen kontorarbejdspladser uden kaffemaskine, godt<br />
brugte kaffekopper og en rand eller to af spildt kaffe på<br />
papirbunken ved computeren. Kaffe defineres ikke af<br />
informanterne som et mellemmåltid, når den alligevel<br />
skal nævnes her skyldes det, at den måde informanterne<br />
taler om kaffe på, til forveksling, ligner talen om<br />
individuelle mellemmåltidsanledninger. Kaffe anføres<br />
som effektiv til at dulme sult eller holde sig vågen, men<br />
dertil er der rigtig mange af informanterne, der siger,<br />
47
48<br />
7 INDIVIDUELLE ANLEDNINGER – DET PRIVATE RUM<br />
at kaffe lige så meget er en anledning til at få strakt<br />
benene, rystet hovedet og komme lidt væk fra skrivebordet.<br />
Kaffehentning og -drikning kan også markere<br />
overgangen fra en opgave til en anden. På den måde<br />
tjener den, som en af informanterne påpeger lidt som<br />
en tissepause.<br />
Vand har samme funktion, men kaffe er hyggeligere,<br />
man sidder lige og varmer fingrene på koppen. En informant<br />
påpeger, at ofte hælder man en stor del af koppen<br />
ud igen, for det er egentlig ikke fordi, man er specielt<br />
tørstig, at man hentede den. Kaffe bruges altså på<br />
samme måde som de individuelle mellemmåltider som<br />
adspredelse og ’noget at gå efter’. Den både markerer<br />
og forlænger pausen, og er et overgangsritual, der<br />
mentalt gør hoved og krop klar til en ny opgave. Som<br />
for de søde mellemmåltider gælder det, at det lige så<br />
ofte er for pausens skyld som for kaffens, at man henter<br />
en kop. Og når man er træt af kaffe kan man i stedet<br />
gå efter frugten i frugtordningen eller et stykke slik hos<br />
kollegaen i den anden ende af kontoret.<br />
“ Kaffen henter jeg lige så meget af strategiske<br />
grunde. Det er ikke fordi jeg står<br />
og ryster på hånden, det er lige så meget<br />
for at komme op og gå en tur. Det tager<br />
kun to minutter, men på den tur kan jeg<br />
nå at hilse på nogle folk, ryste hovedet og<br />
tænke på noget andet.<br />
”<br />
Individuelle håndteringsstrategier<br />
I forlængelse af de mange forskellige anledninger til<br />
mellemmåltider, såvel de officielle, de kollegiale og de<br />
individuelle, møder man hos mange informanter, både<br />
mandlige og kvindelige, strategier for hvordan alle de<br />
nævnte anledninger kan håndteres, så man ikke ender<br />
med at tage på. Nogle af strategierne skal berøres her,<br />
<strong>Kræftens</strong> <strong>Bekæmpelse</strong> 2006<br />
M E L LEM MÅLT I D E R N E<br />
da de er vigtige for at forstå det fulde billede af mellemmåltidssituationerne<br />
på arbejdspladserne. Et er nemlig<br />
hvad der sker, når afdelingen konkret samles til fødselsdagskage<br />
onsdag eftermiddag, noget andet er de<br />
tanker, der ligger bag, og som bevirker, at nogen kun<br />
tager et lille stykke, andre spiser igennem eller nogle<br />
tredje i det ubemærkede står og skubber kagen rundt<br />
på tallerknen.<br />
Forbløffende mange, især kvindelige informanter,<br />
havde i forlængelse af frygten for de omtalte 5-10 kg<br />
en håndteringsstrategi i forhold til antallet eller indholdet<br />
af mellemmåltiderne. En informant siger: ”På min<br />
arbejdsplads er vi gode til at spise kage, og vi lever måske<br />
ikke helt så sundt, som man burde, derfor tager nyansatte<br />
5-10 kg på det første år. Det har jeg ikke gjort,<br />
fordi jeg holder lidt selvjustits”. Eksempler på selvjustits<br />
kan f.eks. være, at man ikke skaber sig nogen usunde<br />
mellemmåltidsrutiner. Flere informanter peger på, at<br />
det man gør, når man er på arbejde hurtigt kan blive til<br />
en rutine, fordi rammerne omkring arbejde på mange<br />
måder er rutinepræget. At man en gang imellem får det<br />
store morgenbord derhjemme, er ikke helt så problematiske<br />
som hvis man får en rutine med, at der både<br />
skal smør og ost på brødet hver fredag, og at man også<br />
lige skal smage chokoladetrekanten.<br />
“ Når det er arbejde, bliver spisevaner tit en<br />
rutine. Så skal man lige have to sukkerkiks<br />
om morgenen – hver morgen, og før man<br />
ved af det, har man taget 5 kg på. Det er<br />
rutinen i det, der adskiller det fra det, du<br />
undtagelsesvis ville spise hjemme.<br />
”<br />
Det samme er gældende for de individuelle mellemmåltider,<br />
der skal beskrives nærmere i næste kapitel.<br />
Mange nævner, at de helt bevidst ikke har slik i skuffen
M E L LEM MÅLT I D E R N E<br />
eller køber det, for er posen åbnet, spiser de til den er<br />
tom. Så hellere en sjælden gang give efter og handle<br />
på behovet: ”Kommer man først ind i den vane med<br />
at gå ned og købe noget sødt efter frokost, så går det<br />
galt, for jeg ved, at er der først åbnet, så er det også<br />
væk, og gør man det den ene dag, gør man det også<br />
den anden”. Om man tager af det tilgængelige slik på<br />
kontoret, kan der på lignende vis laves en håndteringsstrategi<br />
for: ”Er der nogen, der har haft chokolade med<br />
tilbage fra et møde, siger jeg til mig selv, at jeg kun vil<br />
have dem i sølvpapir, dem med lys chokolade. Det er<br />
dem, der er mest usunde, men det er også dem, der<br />
ryger først oppe i afdelingen. Når der så kun er guld<br />
tilbage, så er det lige meget”.<br />
Om de pågældende informanter vælger mødeservering<br />
eller at spise kage i forbindelse med en kollegial anledning<br />
bliver ofte til en forhandling med dem selv. Det er<br />
et spørgsmål om, hvad er der plads til i regnskabet. Kun<br />
få af de omtalte informanter er på slankekur, men det<br />
er omvendt også det, de ønsker at undgå med deres<br />
strategier. De har alle rigeligt med eksempler på kollegaer,<br />
der er overvægtige: ”Jeg synes, det bliver for<br />
meget af det gode, at man skal sidde og fylde sig med<br />
kager og ostemadder i et væk, hver gang man er til et<br />
møde. Så det er min bevidsthed om kalorieindtag, og<br />
at jeg gerne vil bevare en sund og slank krop, der gør,<br />
at jeg fravælger det”. I denne forbindelse kan de kollegiale<br />
anledninger være problematiske. Her er det ikke<br />
kun et spørgsmål om, hvorvidt man har lyst til kage eller<br />
ej. Det handler også om, om man vil være en del af fællesskabet,<br />
herunder spise af det fællesskabet byder for<br />
at vise den pågældende kollega respekt. Som det skal<br />
beskrives afslutningsvis i kapitel 6, spiller hensynet til<br />
kollegaer, ens eget image mv. en stor rolle i forhold til,<br />
hvilke muligheder man har for at sige nej tak, når fadet<br />
går rundt. Mange ender derfor med at tage et stykke<br />
– en informant kalder det meget rammende for ’høflighedskalorier’.<br />
Det interessante ved de håndteringsstrategier, informanterne<br />
fortæller om, er, at de viser nogle af de dilem-<br />
7 INDIVIDUELLE ANLEDNINGER – DET PRIVATE RUM<br />
maer, der er bundet til en stor del af mellemmåltiderne<br />
– at det på den ene side er rigtig dejligt med de mange<br />
anledninger, og på den anden side kan have f.eks.<br />
vægtmæssige konsekvenser for den enkelte. Nogle er<br />
ligeglade og andre laver som vist strategier eller regler,<br />
der gør det muligt at navigere mellem de mange<br />
anledninger uden hele tiden at skulle stoppe op og<br />
tage stilling til, om man nu vil have wienerbrød fredag<br />
morgen: ”Jeg holder mig som regel fra kagen, men når<br />
der er rundstykker, så kan jeg godt finde på at tage et.<br />
Kagen er mere usund end rundstykket. Og et stykke<br />
kage tager lettere det næste. Det er måske noget psykologisk,<br />
men jeg kan godt sige stop, når jeg har fået et<br />
rundstykke”.<br />
Kodeordet i forhold til hvilke strategier, der gør det muligt<br />
at navigere gennem de mange anledninger, synes<br />
at være kontrol. Selvkontrol kan dog have sværere kår<br />
på en arbejdsplads, hvor man også er en del af et fællesskab,<br />
og hvor individuelle ønsker og normer til tider<br />
må tilsidesættes, så man ikke alt for tydeligt træder ved<br />
siden af den sociale norm for god kollegial omgang.<br />
“ Hvad bliver det næste, hvis det bliver okay,<br />
at spise kage onsdag eftermiddag?<br />
”<br />
49
50<br />
<strong>Kræftens</strong> <strong>Bekæmpelse</strong> 2006<br />
M E L LEM MÅLT I D E R N E<br />
8 PRODUKTERNES BETYDNING<br />
OG SIGNALVÆRDI<br />
I de foregående kapitler er der allerede nævnt en stor<br />
del af de produkter, der spises mellem måltiderne både<br />
af de sunde og usunde. Det er ligeledes beskrevet,<br />
hvilke produkter der bruges til at stille hvilke behov eller<br />
til at skabe den rette stemning. I dette kapitel bliver<br />
der stillet skarpt på produkterne i sig selv. Hvordan ser<br />
informanterne på dem, hvilke betydninger og/eller signaler<br />
tillægges de, hvorfor er nogle produkter mere anvendelige<br />
i den pågældende situation end andre, og i<br />
hvilke situationer anvendes de? En del af kapitlet handler<br />
derfor også om funktionalitet, og hvad der overhovedet<br />
hører sig til på arbejdspladsen. Kapitlet er bygget<br />
op omkring overordnede produktkategorier.<br />
Frugt<br />
Frugt er kommet for at blive som mellemmåltid. Langt<br />
de fleste informanter fortæller, at de synes, der er meget<br />
frugt synligt på deres arbejdsplads. Det kan godt<br />
være, at de ikke selv spiser det, men så gør deres kollegaer.<br />
Som antydet tidligere er frugt dog også, på trods<br />
af sin popularitet, en af de produktkategorier, som informanterne<br />
har enormt mange meninger om. Frugt er,<br />
modsat nogle af de øvrige kategorier, ikke bare noget,<br />
man spiser. Der ligger ofte en del tanker bag, om det<br />
nu er velegnet i den pågældende situation, om det er<br />
funktionelt, om man egentlig har lyst osv.<br />
Appelsiner er kontorarbejdets problembarn: ”Altså en<br />
appelsin er umulig at have sådan et sted, fordi man skal<br />
hen og vaske hænder bagefter, der er nogle praktiske<br />
ting omkring den”. Denne beskrivelse kan suppleres<br />
med, at fingrene bliver fedtede og klistrede, det<br />
drypper på papirerne, det kræver servietter og måske<br />
kniv. De kan være vanskelige at skrælle, det sprøjter<br />
på tastatur og skærm osv. osv. Alle informanterne med<br />
undtagelse af to kommer med disse enslydende anker.<br />
Undtagelserne er informanten, der står og skræller derhjemme,<br />
og har appelsinbåde med i en bøtte, som hun<br />
spiser med en lille gaffel, og en anden der tager sig den<br />
tid, det tager at spise og efterfølgende vaske fingre.<br />
“ Jeg skal virkelig være syg for at spise appelsiner,<br />
jeg kan godt li’ dem, men det er<br />
for besværligt. De sviner, fedter og griser.<br />
Det er et større projekt.<br />
”<br />
Æbler og pærer har til gengæld en del af de ønskede<br />
træk og det, gør dem velegnede som et hurtigt mellemmåltid.<br />
Først og fremmest er de let tilgængelige,<br />
de skal ikke skrælles eller skæres ud. Er de faste, kan<br />
man let tage en bid, hvorefter man kan lægge det og<br />
skrive videre uden at have fået klistrede fingre. På den<br />
anden side er det også en af ulemperne ved kernefrugt<br />
som æbler og pærer, at der skal tages mange bidder,<br />
før man er igennem, og får man det ikke lige spist, eller<br />
ringer telefonen i mellemtiden, står æblet og bliver
M E L LEM MÅLT I D E R N E<br />
kedeligt eller brunt. En informant fortæller, at han fravælger<br />
æblet, når han ikke er sådan rigtig sulten, for så<br />
føles et æble nærmest som et helt måltid. Mødechokoladen<br />
derimod vælger han hellere, det er en overskuelig<br />
mængde.<br />
Mht. æblet, som er en af de rigtig populærere mellemmåltidsfrugter,<br />
nævnes det af flere informanter, at man<br />
godt kan blive mere sulten af at spise æblet, end man<br />
var, før man startede. Bananer er derimod kendt for at<br />
mætte, så det er heller ikke i alle situationer de er hensigtsmæssige:<br />
Ӯbler bliver du tit lidt sulten af, der er<br />
noget syre i, så man bliver sulten. Appelsiner får man<br />
snaskede fingre af, og bananer kræver, at du er lidt sulten<br />
for at have lyst, og så er vi nede ved pæren”. Frugt<br />
tillægges således nogle egenskaber, som bruges, hver<br />
gang man vurderer, om man skal vælge den ene eller<br />
anden slags.<br />
Frugtens udseende har også stor betydning for, om<br />
den anses som et attraktivt mellemmåltid, eller om man<br />
hellere springer over. Helt enige er informanterne ikke,<br />
men flertallet foretrækker sprød og knasende frugt, og<br />
til kontorbrug må det ikke være alt for saftigt. Stød og<br />
brune mærker er også nok til, at man går uden om. Det<br />
er en af grundende til, at det ikke altid er lige let at have<br />
frugt med hjemmefra, særligt omtales bananer som et<br />
problem.<br />
Gennemgående er det, at frugten i sig selv ikke er nok<br />
til, at man tager det, det skal også friste. Et typisk eksempel<br />
er informanten, der går ud til frugtskålen, fordi<br />
hun har lyst til et stykke frugt, kigger på indholdet og<br />
går igen, fordi der ikke lige er noget, der sprang i øjnene<br />
og sagde ’spis mig’. Blot ved at se på frugten kan man<br />
altså miste lysten til den. Frugt har også det ’problem’,<br />
modsat slik, at man ikke kan være 100 % sikker på, at<br />
den smager af det, man forventer, den skal smage af:<br />
”Lakrids smager af lakrids – oftest, mens en pære kan<br />
variere meget, om den er sød, bare smager af vand, om<br />
æblet er saftigt eller blødt. Appelsiner kan også svinge<br />
meget, om den er sur eller sød. Derfor tror jeg, at bana-<br />
8 PRODUKTERNES BETYDNING OG SIGNALVÆRDI<br />
ner er så populærere, man ved, hvad en banan smager<br />
af”. Har man dårlige erfaringer med kedelige smagsoplevelser,<br />
eller at det hele smager surt, giver man ikke<br />
frugten en chance lige med det samme. Der går måske<br />
en rum tid, indtil man igen får lyst til et æble. Om det<br />
skal være syrligt eller sødt er selvfølgelig en personlig<br />
sag, men at den skal være spændstig og indbydende,<br />
er mange af informanterne enige om, er et væsentligt<br />
kriterium. Dertil mener flere, at frugt er en sommerting,<br />
hvorimod der skal hygges lidt mere om vinteren.<br />
Dette ambivalente forhold til frugt er måske en af grundene<br />
til, at der ligger meget frugt synligt rundt om på<br />
arbejdspladserne, men at det ikke altid bliver spist, for<br />
man skal have lyst og være i det rette humør.<br />
Udskåret frugt<br />
Udskåret frugt er lidt mere snackagtigt, er flere af informanterne<br />
enige om – og det er positivt. Det gør<br />
frugten til noget, man kan sidde og småspise af uden,<br />
at det tager for meget opmærksomhed. Udskåret frem<br />
for hel frugt er bedre egnet til kontorarbejde, fordi et<br />
stykke vil være spist i en mundfuld eller to. Man behøver<br />
ikke have den store sult, æblet ligger ikke og bliver<br />
brunt, hvis telefonen ringer, og dertil kan man få lidt<br />
mere forskellig slags frugt, end man ellers ville få spist.<br />
Forbehold er der dog også. Det er væsentligt, at udskåret<br />
frugt er friskt og delikat at se på. Der må ikke være<br />
nogen tvivl. En brun æblebåd eller en tør appelsin vil<br />
være et signal om, at frugten måske er genbrug fra et<br />
tidligere møde eller har stået for længe, og så er det<br />
ikke længere attraktivt. Flere informanter nævner, at de<br />
gerne ville kunne købe udskåret frugt i kantinen til at<br />
tage med og op sidde og spise i løbet af eftermiddagen.<br />
Ligegyldig hvilken form frugten serveres i, er det dog<br />
vigtigt at holde sig dens funktionalitet for øje. Frugt er<br />
god til at stille den lille sult, og den kan fungere som<br />
adspredelse, hvis man sidder og ikke lige kan komme<br />
videre. En informant med meget aktive mellemmåltidsstrategier<br />
siger netop om frugt, at det er rart, at der ikke<br />
51
52<br />
8 PRODUKTERNES BETYDNING OG SIGNALVÆRDI<br />
er noget negativt ved at spise den, man kan bare spise<br />
løs uden at tænke over, om det nu er godt eller skidt.<br />
Men der er anledninger, hvor frugt ikke rigtig gør sig.<br />
Nævnt i kapitel 6 er alle de kollegiale anledninger, og<br />
dertil skal lægges informanternes fremhævning af, at<br />
kaffe og frugt ikke er en holdbar kombination. Det gør,<br />
at frugt i nogle situationer fravælges – gerne til fordel<br />
for noget sødt.<br />
Grønsager<br />
Grønsager er generelt ikke en kategori, der har den<br />
store plads som mellemmåltid – med undtagelse af<br />
gulerødder. Gulerødder nævnes af rigtig mange informanter<br />
som et godt mellemmåltid og mange, kvinder,<br />
har dem med hjemmefra, ofte skrællede og udskåret<br />
<strong>Kræftens</strong> <strong>Bekæmpelse</strong> 2006<br />
M E L LEM MÅLT I D E R N E<br />
i små stykker. Modsat det meste frugt er gulerødder<br />
ikke fedtede, og er de skåret ud, kan man spise et stykke<br />
af gangen uden hele tiden at skulle slippe arbejdet<br />
for at tage en bid mere. En informant fremhæver også<br />
fordelen i forhold til telefoner: ”Jeg har tit gulerødder i<br />
skiver med, tager man sådan en, kan man nå at tygge af<br />
munden inden telefonen ringer næste gang”. Det er for<br />
den pågældende informant vigtigt, at hendes mellemmåltidsspisning<br />
ikke går ud over de øvrige kollegaer.<br />
Man skal kunne passe sin telefon, selv om man sidder<br />
og spiser. En påpegning, der stort set er gældende for<br />
alle informanterne og en af de væsentligste grunde til,<br />
at særligt de, der har kunde- eller borgerkontakt, er meget<br />
bevidste om, hvad de småspiser af, og hvor hurtigt<br />
det kan synkes igen. Ikke alle informanter synes dog, at<br />
det er lige til at synke en gulerod hurtigt.
M E L LEM MÅLT I D E R N E<br />
“ Det skal være noget, der er nemt at have<br />
med at gøre, og der er gulerødder alle tiders.<br />
De sviner ikke, og du kan oven i købet<br />
skære dem ud, så du kan sidde og spise<br />
dem som slik.<br />
”<br />
De fleste informanter åbne over for udskårne grønsager<br />
eksempelvis til mødeservering, når man spørger<br />
dem. Også i det daglige, hvis der f.eks. er et fad, man<br />
kan tage af. En af informanterne har i sin funktion som<br />
sekretær en overgang lavet et stort fad med gulerødder,<br />
agurker, blomkålsbuketter og cherrytomater. Det<br />
stod i køkkenet og blev tømt dagligt. Nu da hun ikke<br />
har tid mere, har nogle af hendes kollegaer spurgt, om<br />
hun ikke vil købe en pose med gulerødder, de selv kan<br />
skrælle, men som hun konstaterer, den får bare lov til at<br />
ligge og syne hen, ”skal de selv skrælle dem, er det lige<br />
meget”. Dette synes gældende for rigtig mange af de<br />
mellemmåltider, der er baseret på friske råvarer, at det<br />
gerne bliver spist, hvis det er der. Skal man derimod<br />
selv gøre en indsats, falder det hurtigt til jorden.<br />
Slik<br />
Slikkets betydning og synlighed på arbejdspladsen er<br />
allerede vel beskrevet i de forrige kapitler, her skal blot<br />
nævnes nogle af de egenskaber ved slik, der gør det<br />
så anvendeligt som mellemmåltid, bl.a. har det nogle<br />
klare fordele frem for eksempelvis frugt og grønt. Ligeledes<br />
skal der ses på, hvilke betydninger og funktioner<br />
de forskellige former for slik, herunder chokolade, tillægges.<br />
Helt konkret er det, som en informant fremhæver, nemmere,<br />
når man har travlt at sidde og spise slik med den<br />
ene hånd og skrive med den anden, end det er at spise<br />
8 PRODUKTERNES BETYDNING OG SIGNALVÆRDI<br />
et æble, hvor man skal tage æblet, tage en bid, lægge<br />
det igen, og måske ud og vaske hænder bagefter. Det<br />
afbryder arbejdets flow. På samme vis siger en anden,<br />
at når hun spiser lakridser om eftermiddagen, genererer<br />
det ikke en pause på samme måde, som det sker<br />
med frugt. Slik fjerner ikke fokus fra arbejdet. Man behøver<br />
ikke en gang tænke for at føre hånden fra posen<br />
og op til munden, det sker ofte helt automatisk.<br />
At slik er let håndterbart, gør det også særdeles anvendeligt<br />
i forhold til mere udadvendt arbejde, hvor man<br />
ikke kan sidde med munden fuld af mad, men alt er<br />
ikke lige godt: ”Jeg kan godt lide bolcher, men de ødelægger<br />
tænderne, hvis man knaser for mange af dem.<br />
Jeg tager mange telefoner, og jeg kan jo ikke stå der<br />
og tage bolchet ind og ude hele tiden, derfor passer<br />
de ikke med mit arbejde – en polet kan bedre gå an”.<br />
Som nævnt i afsnittet med skuffespisning er det netop<br />
denne diskrethed, der er en af slikkets fordele. Det er<br />
hurtigt at få i munden, og det er hurtigt væk igen. Sidstnævnte<br />
er omvendt dets problem, posen bliver hurtig<br />
tom. Er man bundet til sin plads for at betjene kunder,<br />
er det således et helt igennem funktionelt produkt, der<br />
både kan dulme sult og give adspredelse.<br />
I talen om hvilket slik, der foretrækkes, ligger salt lakrids<br />
på en klar førsteplads. Poletter er det foretrukne<br />
slik på de undersøgte arbejdspladser, og der bliver<br />
spist mange af dem. Mange fremhæver, at lakrids giver<br />
en lidt længere smag, som gør, at man ikke kan spise<br />
helt så mange. Vingummi, som også spises af mange,<br />
er noget man lettere kommer til at spise hele posen af<br />
og først bagefter føle, at der fik man vist lidt for meget.<br />
Taler man med informanterne om deres slikvalg, er en<br />
gennemgående begrundelse for at vælge lakrids/vingummi,<br />
desuden at det vist ikke feder så meget som<br />
chokolade. Derfor falder valget oftere på sidstnævnte<br />
kategori, når man er lækkersulten f.eks. efter frokost<br />
eller sidst på eftermiddagen.<br />
53
54<br />
8 PRODUKTERNES BETYDNING OG SIGNALVÆRDI<br />
<strong>Kræftens</strong> <strong>Bekæmpelse</strong> 2006<br />
M E L LEM MÅLT I D E R N E<br />
“Jeg tror det er ideen om, at lakrids og<br />
vingummi ikke feder så meget som chokolade,<br />
hvor halvdelen eller mere er fedt.<br />
Jeg ved ikke lige, hvordan fordelingen<br />
er, men der er i hvert fald ikke fedt i<br />
lakrids, og sukker skader nok ikke så<br />
meget [griner].<br />
”<br />
Når informanterne vælger chokoladen, er det for en<br />
dels vedkommende, fordi de rent faktisk er sultne. En<br />
informant fortæller, at chokolade giver ham en større<br />
fornemmelse af, at han rent faktisk sidder og spiser noget,<br />
end at han bare sidder og snackspiser. Chokoladen<br />
opfatter han mere som et mellemmåltid, end han gør<br />
med vingummiposen. Samme overvejelser finder man<br />
hos en anden informant. Hun spiser hver formiddag<br />
en guldbarre, for at kunne arbejde konstruktivt frem<br />
til frokost. Hun har dem altid liggende i skuffen, den<br />
brækkes i fire stykker og er spist i løbet af fem minutter,<br />
men så er hun også fyldt op. En informant, der rejser<br />
en del rundt til møder, siger på samme vis: ”Jeg ville aldrig<br />
købe en pose slik, når jeg tænker, at jeg ikke må gå<br />
sukkerkold. Der ville jeg købe noget, der mere ligner<br />
et mellemmåltid, en Kitkat eller noget andet kikseagtigt<br />
for eksempel”. Den samme måde at tale om poseslik på<br />
findes ikke. Det er mere til adspredelse – hurtigt sukker.<br />
Forudsigeligt<br />
Slik kan det, som frugt har noget mere vanskeligt ved,<br />
nemlig være forudsigeligt. Man ved, hvad man får, når<br />
man køber en pose eller plade. Det smager ens fra gang<br />
til gang, og sukkertrangen bliver, som planlagt, ofte<br />
stillet. Har man lysten til slik, kan man ikke på samme<br />
måde miste lysten, som det blev beskrevet med frugt.<br />
Er der ikke det, man vil have, finder man noget andet,<br />
der også smager godt. Forudsigeligheden gør også, at<br />
man på forhånd kan købe det produkt man ved, man<br />
vil få lyst til dagen efter, det samme synes ikke altid at
M E L LEM MÅLT I D E R N E<br />
være muligt med frugt. Sidst men ikke mindst er det<br />
også forudsigeligt, at sødt smager af mere, så posen bliver<br />
ofte tømt hurtigt, hvilket flere informanter nævner<br />
som grund til, at de helst undgår at købe en hel pose,<br />
”for så spiser jeg den bare”.<br />
Kage<br />
Kagens funktion og tilknyttede betydninger er allerede<br />
beskrevet indgående gennem rapporten. I forbindelse<br />
med denne gennemgang af mellemmåltidsprodukterne<br />
skal blot fremhæves, at kage generelt forbindes<br />
med noget socialt. De fleste synes derfor, det vil virke<br />
underligt, hvis en af deres kollegaer i en fællespause<br />
tog et stort stykke kage frem og spiste alene. Det samme<br />
gør sig gældende med en pose slik. Det forventes<br />
nærmest, at sådanne produkter, der så åbenlyst signalerer<br />
hygge, deles rundt i hvert fald til de nærmeste.<br />
Med mindre man spiser det i skjul ved sin plads. Enkelte<br />
af informanterne kan godtfinde på at tage lækkerier<br />
med hjemmefra, hvis der f.eks. ligger en muffin eller<br />
en rest kage hjemme i køkkenet. Den kan være med til<br />
at forsøde eftermiddagen foran skærmen, når man vil<br />
være lidt god ved sig selv. Når sådanne produkter, der<br />
egentlig tilhører privatsfæren, medbringes på arbejde,<br />
synes det at være noget, man ser særligt frem til. De<br />
gør det lidt hyggeligt at gå på arbejde modsat de mere<br />
spontane ture ud efter slik, der kan forekomme, informanterne<br />
selv, lidt mere desperate.<br />
Kiks og andre mellemmåltidsløsninger<br />
Frugt og slik kan på mange måder kategoriseres som<br />
spontane mellemmåltider. De informanter, der pga. sult,<br />
benytter sig af kiks, brød, knækbrød mv. om formiddagen<br />
er ofte mere bevidste om, at de har et behov for<br />
noget, og dette behov imødegås ved at have en løsning<br />
klar f.eks. i form af et lager af kiks eller lign. Faste<br />
mellemmåltider synes generelt at være baseret på<br />
et erkendt og gentagende behov, som man ønsker at<br />
få stillet på en tilfredsstillende måde – også sundhedsmæssigt.<br />
8 PRODUKTERNES BETYDNING OG SIGNALVÆRDI<br />
Nogle af de træk der nævnes i forbindelse med kiks mv.<br />
er, at de ikke må være for usunde, dvs. der må ikke være<br />
for meget fedt og sukker i dem, og dertil skal de nærme<br />
sig kategorien ’fast føde’: ”Det skal helst være noget<br />
fast, sådan noget luftigt noget, det dur ikke. Det behøver<br />
ikke at være sødt, det skal bare være noget, der er<br />
madlignende” er f.eks. de ord, hvormed en informant<br />
forsøger at indkredse sine mellemmåltider. Dertil tæller<br />
holdbarheden, og at produktet er interessant nok til<br />
at spise i sig selv. En informant siger, at hun ikke gider<br />
sidde og spise en tør skive brød uden noget, derfor skal<br />
produktet være noget i sig selv, så hun ikke behøver at<br />
skulle have smør, pålæg eller lign. med også. Flere af<br />
de faste mellemmåltidsspisere fremhæver de grovkiks,<br />
der er pakket i singlepakninger som en rigtig god løsning,<br />
der kan rede mange sultsituationer.<br />
“ Vi må jo lægge vægt på, at det ikke skal<br />
være noget, vi bliver tykke af at spise,<br />
siden vi spiser knækbrød og de der kiks<br />
med lavt indhold af, jeg ved ikke hvad.<br />
Selvfølgelig kunne vi spise et stykke frugt,<br />
men det er ligesom om, at knækbrød er<br />
mere fast føde, og det er nok det, der er<br />
væsentligt på det tidspunkt af dagen.<br />
”<br />
Hjemme eller på arbejde<br />
Som ovenstående gennemgang viser, er der stort set<br />
ikke de produkter, der ikke spises på kontorarbejdspladser.<br />
En informant nævner endda, at hun kan finde<br />
på at have en frikadelle med som mellemmåltid. Men<br />
der er produkter, som ingen af informanterne kunne<br />
forestille sig at sidde og spise, mens de er på arbejde,<br />
gennemgående nævnes f.eks. chips. Som begrundelse<br />
fremhæves det ufunktionelle, at det simpelthen ville<br />
fedte, larme og lugte alt for meget, og slet ikke være foreneligt<br />
med kontorarbejde. Dertil er chips noget, man<br />
55
56<br />
8 PRODUKTERNES BETYDNING OG SIGNALVÆRDI<br />
ofte spiser over længere tid, og derfor vil generne fylde<br />
meget. En informant siger i den forbindelse, at hvis han<br />
skal spise noget, der kræver noget, skal det være hurtigt<br />
overstået, så han kan vaske sine fingre og komme videre<br />
med sit arbejde. Appelsinen nævnes som eksempel på<br />
det, der skal overstås hurtigt, mens slikposen tager noget<br />
længere tid at tømme, men den påvirker til gengæld<br />
ikke hans mulighed for at arbejde samtidig. En anden<br />
begrundelse mod chips er, at det betegnes som useriøst,<br />
hvis man sad med en pose chips, og sidst men ikke<br />
mindst fremhæves det som usundt.<br />
Slik er også både usundt og hyggerelateret, men fuldt<br />
acceptabelt. Grunden kan være, at slik opfylder et behov<br />
for sukker/lækkersult, der ligeledes er et acceptabelt<br />
behov, der kan forekomme, også selv om man er<br />
på arbejde, og som man derfor gerne må tilfredsstille.<br />
Chips er i dansk madkultur så ubetinget forbundet med<br />
fritid, hygge, venner, afslapning foran fjernsynet, fest<br />
og øl, at det ville virke meget malplaceret at have det<br />
med på arbejde.<br />
Mange mellemmåltidssituationer ligner på det nærmeste<br />
små private sammenkomster, men der er forskel på,<br />
hvad man gør ude og hjemme. Mange af informanterne<br />
fortæller, at de gør noget andet på arbejde end derhjemme.<br />
Nogle drikker kun cola hjemme, andre kun kaffe når<br />
de er på arbejde. Nogle er rigtig gode til at sige nej til<br />
kagen på arbejdet, mens de hjemme gerne spiser rigtig<br />
meget osv. Det kan være produkternes signalværdi, der<br />
har betydning for, hvad man synes, man har lyst til at<br />
udstille i arbejdspladsens offentlige rum, og hvad man<br />
synes hører privatlivets fred til. Heri ligger måske også<br />
begrundelsen for at gemme slikket lidt længere væk end<br />
frugten.<br />
“ Frugten bliver spist lidt mere åbenlyst, end<br />
slik gør, det er mere acceptabelt at spise noget,<br />
der er sundt, end det, der er usundt.<br />
”<br />
<strong>Kræftens</strong> <strong>Bekæmpelse</strong> 2006<br />
M E L LEM MÅLT I D E R N E<br />
Funktionalitet<br />
Alt efter hvilke produkter informanterne taler om, har<br />
som vist de forskellige krav til funktionaliteten. Med<br />
nogle produkter er det i orden, at de kræver lidt mere<br />
og med andre skal de kunne spise så usynligt som<br />
muligt. Kravet til funktionalitet hænger sammen med<br />
anledning og produktkategori. Som vist er det acceptabelt,<br />
at frugt eksempelvis kræver en vis grad af opmærksomhed,<br />
det betyder blot, at der er situationer,<br />
hvor frugt funktionelt ikke fungerer. Slik er derimod<br />
funktionelt til hurtige og diskrete mellemmåltider. Men<br />
der synes også at være situationer, hvor funktionaliteten<br />
spiller en sekundær rolle f.eks. i forbindelse med<br />
kollegiale anledninger, her finder man gerne en løsning<br />
uden om funktionaliteten, der gør det muligt både at<br />
passe telefoner og spise flødeskumslagkage.<br />
Forventninger til funktionalitet kan således være styrende<br />
for valg af mellemmåltidsprodukter. En skotsk undersøgelse<br />
har ud fra denne problemstilling undersøgt 51<br />
kvindelige medarbejderes opfattelse af snackprodukter<br />
og ikke mindst, hvordan frugt opfattes i forhold til øvrige<br />
snackrelaterede produkter 23 . Resultaterne fra denne<br />
undersøgelse skal kort nævnes her, da de har tydelige<br />
sammenfald med denne undersøgelses påpegninger<br />
omkring funktionalitet.<br />
Kvinderne i Skotland mener, at frugt primært er velegnet<br />
til en snack-anledning, hvis man ønsker et naturligt,<br />
sundt og forfriskende produkt. Er man modsat ude efter<br />
et mere mættende og energigivende produkt, som<br />
let kan opbevares eller medbringes og dertil har en pålidelig<br />
spisekvalitet, går de efter de industrifremstillede<br />
produkter. De industrifremstillede produkter er i undersøgelsen<br />
repræsenteret af myslibar, chokoladebar,<br />
individuelt pakkede kager, kiks også i kombination med<br />
chokolade, nødder, chips ol., og disse produkter bliver<br />
af kvinderne associeret med forudsigelighed, convenience<br />
og nydelse. Frugt kobles derimod, som det også<br />
ses hos de danske informanter, overvejende med sundhed<br />
og sunde aktiviteter. Som det også er tilfældet i nærværende<br />
undersøgelse, fremhæver de skotske kvinder,<br />
23 Jack, Frances R. mfl. 1997
M E L LEM MÅLT I D E R N E<br />
at produktet skal leve op til nogle smagsmæssige krav for<br />
at kunne fungere som en tilfredsstillende snack, særligt,<br />
hvis man spiser det som del af en selvforkælelse. Vil man<br />
gøre noget godt for sig selv, går man derfor efter de<br />
smagstilsatte industriprodukter frem for frugt.<br />
Den skotske undersøgelse sammenfatter, at industrifremstillede<br />
snackprodukter har den fordel, at de udgør<br />
en prædefineret portionsstørrelse, at de er pakket<br />
i mundrette stykker og lette at bide af, og at de har en<br />
lang holdbarhed. At disse produkter fra industriens<br />
side samtidig markedsføres som et ’brand’ med særlige<br />
egenskaber – artiklen nævner ’Have a break have a Kit-<br />
Kat’ som eksempel – gør, at kvinderne i undersøgelsen<br />
regner med en given spisekvalitet og funktionalitet. På<br />
alle disse punkter er et stykke frugt et mere usikkert<br />
valg. De industrifremstillede produkter er derfor gode<br />
til at imødekomme behovet for convenience, f.eks. at<br />
det er ’ready to eat’. Frugt skal måske vaskes og udskæres,<br />
og efterfølgende skal man skille sig af med<br />
skrællerne/skroget. Et stykke chokoladepapir er lettere<br />
at stikke i tasken.<br />
Set i forhold til de danske informanters valg af mellemmåltidsprodukter,<br />
alt efter anledning og behov, er<br />
der mange ligheder med den skotske undersøgelses<br />
påpegninger. Særligt omkring opfattelsen af de industrifremstillede<br />
produkters funktionalitet i forhold til<br />
nydelse og forkælelse, men frugt synes, i nærværende<br />
undersøgelse, at spille en mere positiv rolle end for<br />
kvinderne i Skotland. Men på linje med denne undersøgelses<br />
konklusioner kommer også den skotske undersøgelse<br />
frem til, at det er muligt med udgangspunkt<br />
i de industrifremstillede produkters egenskaber og<br />
funktionalitet at tilbyde frugt på mere attraktive måder<br />
end tilfældet er i dag. For som en informant fra nærværende<br />
undersøgelse siger, at så skal et mellemmåltidsprodukt<br />
for at være funktionelt ” være hurtigt, let<br />
tilgængeligt og dertil ikke fedte eller svine – det er det”<br />
– og her mangler frugten stadig noget.<br />
8 PRODUKTERNES BETYDNING OG SIGNALVÆRDI<br />
På baggrund af såvel de af informanterne nævnte anledninger<br />
til at spise mellem måltiderne samt ovenstående<br />
gennemgang af de enkelte produktkategoriers<br />
betydning, og ikke mindst funktionalitet, skal der i det<br />
følgende kapitel laves en opsamling. Afslutningsvis fremhæves<br />
også vigtige pointer og anbefalinger, i forhold til<br />
udviklingen af alternative mellemmåltidsprodukter til<br />
alle de anledninger der findes på kontorarbejdspladser,<br />
ikke mindst dem, hvor bagerens udvalg synes at være<br />
eneherskende.<br />
57
58<br />
<strong>Kræftens</strong> <strong>Bekæmpelse</strong> 2006<br />
M E L LEM MÅLT I D E R N E<br />
9 OPSAMLINGER, POINTER<br />
OG ANBEFALINGER<br />
På tværs af de mange typer af anledninger og traditioner<br />
for at spise mellem måltiderne, mens man er på arbejde,<br />
kan det sammenfattes, at mellemmåltidsanledningerne<br />
kan være henholdsvis fysiologisk, emotionelt<br />
eller socialt begrundede. Den fysiologiske begrundelse<br />
drejer sig om at spise, når man er sulten eller at handle<br />
proaktivt, når man forventer at kunne blive det. Den<br />
emotionelle begrundelse bruges, når mellemmåltidet<br />
spises af følelsesmæssige årsager. Trøstespisning er et<br />
kendt eksempel herpå, men som beskrevet i analysen<br />
kan emotionel spisning lige så godt skyldes kedsomhed,<br />
stress, et behov for adspredelse, at man føler sig<br />
trist, træt, uoplagt eller har brug for en pauseundskyldning.<br />
De mange henvisninger til lavt energiniveau eller<br />
risikoen for at gå sukkerkold ligger et sted mellem<br />
det fysiologiske og det emotionelle, og flere informanter<br />
signalerer med et glimt i øjnene, at de godt ved, at<br />
det, de henfører til sult og kroppens behov lige så ofte<br />
dækker over et behov for adspredelse, eller at ’det er<br />
lidt synd for mig’. Socialt begrundede anledninger for<br />
at spise mellem måltiderne er dem, der udspringer af<br />
hensynet til fællesskabet eller enkeltpersoner, som skal<br />
vises særligt hensyn eller respekt. Det er dem, hvor anledningen<br />
i sig selv har et højere mål end det, der reelt<br />
spises.<br />
Betydningerne<br />
Hvilke betydninger tillægges disse anledninger eller<br />
med andre ord, hvilken funktion har mellemmåltider?<br />
Med udgangspunkt i foregående analyser af de konkrete<br />
anledninger er det muligt, på et mere abstrakt<br />
plan, at pege på en række funktioner eller om man vil,<br />
sociale og kulturelle betydninger knyttet til mellemmåltidssituationen.<br />
Her skal nævnes de mest markante:<br />
Signalmarkør, selve mellemmåltidet gver tydeligt signal<br />
om anledningen, hvem der deltager og ikke mindst<br />
om det er et internt eller eksternt arrangement.<br />
Identitet, ved valg og fravalg af mellemmåltider, viser<br />
man sig selv og andre, hvem man er, hvilke værdier man<br />
står for, hvad man mener, er rigtigt eller forkert i forhold<br />
til eksempelvis kost, krop og velbefindende. Markeringen<br />
aflæses på linje med tøjstil, fremtoning osv.<br />
Gavegivning, de kollegiale mellemmåltidsanledninger<br />
opretholds gennem at give, modtage og gengælde. Det<br />
afspejles i organiseringen og i fokuseringen på balancen<br />
mellem at give og modtage.<br />
Eksklusion, mellemmåltidsanledningen afgrænser sig til<br />
dem, der bidrager til den og derfor deltager i det pågældende<br />
fællesskab. Manglende forståelse af disse mekanismer<br />
giver eksklusion fra fællesskabet .
M E L LEM MÅLT I D E R N E<br />
Inklusion, ved deltagelse i fællesskabet omkring anledningerne<br />
og de tilhørende normer og traditioner understreges<br />
tilhørsforholdet til gruppen.<br />
Selvbestemmelse, mellemmåltiderne er en legitim og<br />
accepteret grund til at tilsidesætte arbejdet. Pausen markerer<br />
medarbejdernes selvforståede ret til at bestemme<br />
over dele af den tid de er på arbejde.<br />
Temposkift og struktur, særligt de individuelle mellemmåltider<br />
giver mentale afbræk, struktur på dagen<br />
samt markering af overgang til nye opgaver.<br />
Energi, i fysiologisk forstand sikrer mellemmåltider passende<br />
eller nødvendig energi i løbet af dagen. <strong>Mellemmåltider</strong>ne<br />
kan tilfredsstille en oplevet følelse af et akut<br />
behov for ekstra og hurtig energi.<br />
Holde humøret oppe, på det emotionelle plan sikrer<br />
mellemmåltiderne arbejdsduelige medarbejdere og et<br />
godt kollegialt arbejdsmiljø.<br />
Fejringer, såvel arbejdspladsen som medarbejderne<br />
kan ved brug af mellemmåltider markere kollegiale såvel<br />
som officielle anledninger.<br />
På eller bagved scenen<br />
I forhold til mellemmåltiderne og deres betydninger<br />
er konteksten, hvori mellemmåltiderne indtages yderligere<br />
et vigtigt perspektiv, hvis man skal forstå den<br />
måde informanterne forholder sig til såvel anledningen<br />
som produkterne på. Spiser man i en situation, hvor<br />
man samtidig optræder som arbejdspladsens officielle<br />
ansigt udadtil, pålægger informanterne sig automatisk<br />
nogle restriktioner for, hvorvidt eller hvad man kan eller<br />
ikke kan tillade sig at spise. Gennem det man spiser eller<br />
serverer, og ikke mindst måden det gøres på, søger<br />
man at styre det billede, som man håber, at andre får af<br />
en eller af arbejdspladsen. Det er det, der i sociologiske<br />
termer kaldes, at man er på ’scenen’ 24 . Modsat dette<br />
er ’bagscenen’, hvor man som skuespillere på et teater,<br />
kan være mere sig selv, mere privat. Som medarbejder<br />
24 Begreberne er sociologen Erving Goffmans, og<br />
refereres også til som ’front stage’ og ’back stage’.<br />
9 OPSAMLINGER, POINTER OG ANBEFALINGER<br />
59
60<br />
9 OPSAMLINGER, POINTER OG ANBEFALINGER<br />
på en arbejdsplads er man stadig ude i det offentlige<br />
rum, men i forhold til at være på scenen opfattes ens<br />
kollegaer ikke som nogen, man skal stille sig an overfor,<br />
man kan i en vis grad mere være sig selv. Mere er tilladt<br />
og f.eks. spisehandlingerne kan have et anstrøg af privathed<br />
over sig. Graden af privathed afhænger meget<br />
af, hvem man er og hvor godt man kender sine kollegaer.<br />
Som vist er der informanter, der vælger primært<br />
at spise kage og chokolade derhjemme frem for at vise<br />
lysten frem på arbejdet.<br />
I konkrete handlinger kan ovenstående illustreres af<br />
mødesituationen, hvor man knapt kan tage et stykke<br />
frugt af fare for, at skulle sige noget øjeblikket efter<br />
mod det halvspiste æbleskrog, der står og bliver brunt<br />
ved siden af den halve kiks ved computeren. Eller den<br />
flot anrettede mødeservering kontra det krummede<br />
skærebræt, endeskiverne fra morgenmaden og den<br />
fedtede kniv, der ligger på afdelingens fællesbord mellem<br />
mødereferater og fagblade.<br />
Uanset hvilken situation der er tale om – om man er<br />
foran eller bagved scenen – viser analysen tydeligt, at<br />
alle mellemmåltiderne er spundet ind i et utal af betydninger,<br />
der i samspil med arbejdspladskulturen medvirker<br />
til, at der til alt, hvad der spises mellem måltiderne,<br />
er knyttet til en mængde regler, normer og opmærksomhed.<br />
Derfor er der også forskel på produkternes<br />
funktionalitet både i forhold til den aktuelle spisesituation<br />
– fedter det eller fedter det ikke – men også<br />
i mere abstrakt forstand. Hvad matcher eller matcher<br />
ikke matcher den pågældende anlednings betydning<br />
også i social og kulturel forstand. I kapitlets sidste afsnit<br />
vil disse pointer blive fremhævet i forhold til produktudvikling.<br />
Først skal det sundhedsmæssige dilemma<br />
omkring mellemmåltider kort diskuteres.<br />
Sundhed og mellemmåltider<br />
på arbejdspladsen<br />
I de foregående kapitler er mellemmåltiderne netop<br />
ikke vurderet ud fra en sundheds- eller ernæringsmæs-<br />
<strong>Kræftens</strong> <strong>Bekæmpelse</strong> 2006<br />
M E L LEM MÅLT I D E R N E<br />
sig skala. Målet har været alene at se på mellemmåltiderne<br />
og deres betydninger som en væsentlig del af<br />
arbejdspladskulturen, at forstå hvilke mellemmåltider,<br />
der spises til hvilke anledninger og baggrunden herfor.<br />
Undersøgelse af mellemmåltider på arbejdspladser og<br />
dertilhørende anbefalinger til udvikling af sundere mellemmåltidsløsninger<br />
udspringer, som nævnt i indledningen,<br />
dog netop af en sundhedsmæssig interesse og<br />
bekymring. Kostundersøgelserne fortæller at indtaget<br />
af usunde mellemmåltider er betragtelig ikke mindst de<br />
sukkerholdige. Den viden bekræfter undersøgelsens<br />
empiri i høj grad. Som vist er det ofte flere gange i løbet<br />
af en gennemsnitlig uge, at man har mulighed for at<br />
få fede såvel som søde mellemmåltide. Mængderne er<br />
ikke nødvendigvis store; et par lakridser her og en småkage<br />
der, men tilsammen kan de bidrage væsentligt til<br />
den almindelige kontoransattes daglige kalorieindtag.<br />
“ Jeg har det okay med at tage 3 kg på efter<br />
14 dage i Frankrig med de lækreste restauranter,<br />
vin og ost, men hvis det er butter<br />
cookies og mazarin kager fra Føtex, så vil<br />
jeg synes, at det er rigtig ærgerligt, for jeg<br />
får ikke noget ud af det hverken smagsoplevelser<br />
eller lign., jeg er bare blevet<br />
tykkere.<br />
”<br />
Særligt ved de kollegiale anledninger, hvor kage anses<br />
som det nødvendige element i anledningen, synes man<br />
ikke altid at tænke over, at det er kalorier man indtager,<br />
man sidder der jo primært for hyggen og det sociales<br />
skyld. Også de informanter, der lægger strategier for at<br />
undgå at blive fristet af spontane mellemmåltider, har<br />
svært ved at undslå sig, når kagen spises i fællesskabets<br />
navn. Undersøgelsen viser altså tydeligt ud fra et sundhedsmæssigt<br />
perspektiv, at det ikke er let at være ansat<br />
på de undersøgte kontorarbejdspladser, hvis man ønsker<br />
et mindre forbrug af søde og fede produkter.
M E L LEM MÅLT I D E R N E<br />
Med udgangspunkt i undersøgelsen og særligt påpegningerne<br />
omkring de kollegiale anledninger og deres<br />
medvirken til opretholdelse af fællesskabet får man<br />
umiddelbart det indtryk, at her er en kultur, der ikke<br />
kan ændres. Og som heller ikke bør ændres, kunne<br />
man mene, da man derved vil ødelægge nogle meget<br />
vigtige sociale og kulturelle funktioner, der er med til at<br />
opretholde det gode arbejdsliv.<br />
Men arbejdspladser kan forandre sig og gør det. Derfor<br />
kan det vi spiser, når vi er på arbejde også ændre sig.<br />
Firmafrugt er et af de bedste eksempler på, at de muligheder<br />
arbejdspladsen stiller til rådighed påvirker vores<br />
måde at spise på, og vores holdning til det vi spiser. Undersøgelser<br />
viser, at der på de arbejdspladser, hvor der<br />
indføres firmafrugt, også spises langt mere frugt som<br />
mellemmåltid, end da man skulle huske at tage det med<br />
hjemmefra. Dertil vises det, at også mænd spiser langt<br />
mere frugt, og samtidig nedsætter deres slikforbrug 25 .<br />
Frugt som mødeservering enten alene eller som supplement<br />
til kagen er også en forholdsvis ny tendens. At<br />
frugten til møder på mange arbejdspladser efterhånden<br />
også bliver udskåret, er endnu et eksempel på en forandringsvilje<br />
og en efterspørgsel på arbejdspladserne efter<br />
sunde funktionelle produkter. Mere frugt og mindre<br />
Gammel Dansk til fællesmorgenmaden er et kvalificeret<br />
gæt på en forandring, der også er foregået de senere år.<br />
Mulighed for forandring<br />
Vælger man i sundhedens tegn, fra arbejdsgiverens<br />
side, at afskaffe alle kageordninger eller kræve, at de<br />
erstattes med æbler, vil initiativet sandsynligvis være<br />
dømt til at mislykkes på forhånd. Et sådan tiltag har ikke<br />
øje for de sociale og kulturelle betydninger, der, som<br />
vist, særligt er knyttet til de kollegiale anledninger. Med<br />
udgangspunkt i denne undersøgelses informanter vil<br />
en vis form for opgør fra medarbejdernes side, sandsynligvis<br />
kunne ventes, ligesom man som leder vil gå<br />
glip af den synergi, der skabes mellem medarbejderne i<br />
mellemmåltidssituationerne. Dilemmaet mellem sundhed<br />
og de sociale betydninger er reelt, men det behø-<br />
25 Münter, Dorte 2002<br />
9 OPSAMLINGER, POINTER OG ANBEFALINGER<br />
ver ikke betyde, at man undlader at gøre noget ved de<br />
mange usunde mellemmåltider.<br />
Gennem en forståelse af mellemmåltidernes bagvedliggende<br />
betydninger er det muligt at sætte forandringer i<br />
gang. Ledelsen kan f.eks. gå foran i forandringsprocessen<br />
ved at indføre en sundere mødeservering eller ved at<br />
indføre sundere servering ved arbejdspladsens interne<br />
markeringer. De steder, hvor få bestemmer for mange,<br />
undgår man at komme i karambolage med uudtalte normer<br />
og traditioner. Dertil er netop de officielle anledninger<br />
generelt ikke et led i fællesskabets opretholdelse, og<br />
derfor er produkterne ikke ladet med det samme behov<br />
for anerkendelse og respekt, som det eksempelvis er tilfældet<br />
ved de kollegiale anledninger. I forhold til de kollegiale<br />
anledninger, må udgangspunktet være at tænke i<br />
erstatninger, der stadig signalerer, at man som giver har<br />
lagt energi og omsorg i ’gaven’ til kollegaerne. Som vist<br />
i undersøgelsen er det ikke alene den søde smag, men i<br />
lige så høj grad indsatsen, der er udslagsgivende for om<br />
produktet anses som funktionelt eller ej i forhold til opretholdelse<br />
af fællesskabet. Altså om giveren belønnes<br />
med kollegaernes respekt og anerkendelse.<br />
Med udgangspunkt i den viden er det muligt at rykke<br />
grænserne for, hvilke produkter, der anses som funktionelle<br />
i social og kulturel forstand. Opgaven med at få<br />
rykket grænserne i vores madkultur i forhold til, hvilke<br />
produkter eller typer af mad, der på linje med kage, slik<br />
mv. også kan signalere omsorg, hygge og fællesskab, vil<br />
sundhedsmæssigt være et skridt i den rigtige retning.<br />
Ligeledes vil en sådan omdefinering gøre det langt lettere<br />
for alle at indgå i de kollegiale fællesskaber uden,<br />
at man behøver at forholde sig til, om kalorieregnskabet<br />
tillader et stort eller lille stykke kage. Flere informanter<br />
nævner, at udskåret frugt vil være ligeså lækkert og<br />
udtrykke de samme værdier som eksempelvis kage. At<br />
implementere denne påstand i virkelighedens verden vil<br />
vise, om de har ret. Det vil være en rigtig måde at skabe<br />
forandring på, da metoden respekterer anledningernes<br />
bagvedliggende sociale såvel som kulturelle betydninger<br />
og værdier.<br />
61
62<br />
9 OPSAMLINGER, POINTER OG ANBEFALINGER<br />
ANBEFALINGER<br />
<strong>Kræftens</strong> <strong>Bekæmpelse</strong> mener i forlængelse af ovenstående<br />
diskussion af det sundhedsmæssige dilemma<br />
knyttet til mellemmåltiderne, at de danske arbejdspladser<br />
bør arbejde for at ændre på tilgængeligheden<br />
af sunde mellemmåltidsprodukter. Sådan, at det sunde<br />
valg bliver det lette valg både, når man f.eks. er til møde,<br />
skal have opfyldt en spontan lækkersult i kantinen/kiosken<br />
eller, når arbejdspladsen fejrer sig selv. Desuden<br />
bør der arbejdes på, at man f.eks. gennem kantinen<br />
kan købe fade med flot udskåret frugt til brug ved de<br />
kollegiale anledninger. Eller lækkert og sundere brød,<br />
kager og frugt/grøntblandinger til de faste morgenmadsanledninger.<br />
Dertil mener <strong>Kræftens</strong> <strong>Bekæmpelse</strong>,<br />
at arbejdspladsens ledelse, ved at gå forrest, vil kunne<br />
rykke normerne for, hvad der f.eks. serveres ved den<br />
faste morgenmad eller til de kollegiale anledninger som<br />
fødselsdag, ferier, lækkersult osv.<br />
Langt det meste af det, der spises som mellemmåltider<br />
på arbejdspladserne – anledning underordnet – medbringes<br />
udefra. <strong>Kræftens</strong> <strong>Bekæmpelse</strong> mener derfor<br />
også, at den danske fødevareindustri herunder frugt-<br />
og grønterhvervet bør tage et aktivt ansvar for at sikre<br />
flere alternativer til de gængse fede og usunde mellemmåltidsløsninger.<br />
Ikke mindst med undersøgelsens<br />
beskrivelser in mente, bør det overvejes, om der ikke<br />
kunne tænkes helt nye produkter til anledninger, hvortil<br />
der endnu ikke findes nogle gode let håndterbare<br />
løsninger. Følgende er pointer, som det, ud fra analysen,<br />
synes hensigtsmæssigt at arbejde med i forhold til<br />
udvikling af nye produkter rettet mod de tre overordnede<br />
anledninger til mellemmåltider på kontorarbejdspladser.<br />
<strong>Kræftens</strong> <strong>Bekæmpelse</strong> 2006<br />
M E L LEM MÅLT I D E R N E<br />
Pointer i forhold til de officielle anledninger<br />
Essentielt i forhold til de officielle anledninger på arbejdspladsen<br />
er, at produkterne sender de rette signaler,<br />
samt gør det muligt at agere på ’scenen’ samtidig<br />
med, at man spiser dem. Vigtigt i forhold til de officielle<br />
anledninger er derfor, at produkterne afspejler<br />
følgende pointer:<br />
• Let håndterbare<br />
• Kunne spises diskret, uden den store<br />
opmærksomhed<br />
• Udskåret frugt, mundrette stykker, der ikke<br />
sviner<br />
• Må ikke larme, svine eller give for meget<br />
’affald’<br />
• Høj signalværdi f.eks. bevidsthed og<br />
opmærksomhed på gæstens behov<br />
• Give energi, også af den mere langvarige<br />
slags<br />
• Fungere sammen med kaffe/te<br />
• Formiddag og eftermiddag kræver<br />
forskellige produktegenskaber<br />
• Hurtig og langtidsholdbar mødeservering ala<br />
chokolade og småkager<br />
• Små stykker/portioner<br />
Pointer i forhold til de kollegiale anledninger<br />
I de kollegiale anledninger spiller produktets funktionalitet<br />
ikke samme rolle som ved de to øvrige anledninger.<br />
Det forventes ikke, at man skal kunne arbejde eller<br />
agere fagligt samtidig med, at der spises. Derimod er<br />
det essentielt, at produktet skal kunne bære de stærke<br />
betydninger, der er knyttet til opretholdelsen af fællesskabet,<br />
og at det kan sende de rette signaler i forhold<br />
til respekt og anerkendelse. Vigtigt i forhold til de kollegiale<br />
anledninger er derfor, at produkterne afspejler<br />
følgende pointer:
M E L LEM MÅLT I D E R N E<br />
• Noget, man ser frem til at spise<br />
• Udstråle omsorg og hygge<br />
• Lystbetonede element vigtigt<br />
• Skal kunne fungere uden stort udstyr eller<br />
praktiske foranstaltninger<br />
• Smagsoplevelsen vigtig<br />
• Må ikke se for sundt ud<br />
• Små stykker<br />
• Tilsætning af et ’hjemmelavet islæt’<br />
Pointer i forhold til de individuelle anledninger<br />
Funktionalitet er altoverskyggende i langt de fleste individuelle<br />
mellemmåltider. Man er mere privat end i<br />
de to øvrige anledninger. Mellemmåltidet skal kunne<br />
indpasses i arbejdet og ofte indtages ved skrivebordet,<br />
ikke sjældent samtidig med, at man arbejder, passer telefoner<br />
ol. Essentielt er for de individuelle anledninger<br />
er at huske, at de både rummer deciderede mellemmåltider<br />
til reel sult samt de mere spontane, hvor hurtig<br />
energi er i fokus, nogle pointer gælder dog for begge<br />
typer af anledninger. Vigtigt i forhold til de kollegiale<br />
anledninger er derfor, at produkterne afspejler nogle af<br />
følgende pointer:<br />
Den lille sult:<br />
• Mættende til forebyggelse og tilfredsstillelse<br />
af sult<br />
• Sunde<br />
• Gennemsigtighed, stole på, at produktet er<br />
sundt<br />
• Give en fornemmelse af, at være fast føde<br />
• Praktisk håndterbart<br />
• Diskret, hurtigt at spise og synke<br />
• Lang holdbarhed<br />
• Opbevares i skuffen<br />
• Kunne spises i sig selv, uden noget på, uden<br />
stor forberedelse<br />
• Må ikke fedte, svine eller lugte<br />
• Skal kunne fungere som en pausemarkering<br />
• Udskåret frugt og grønt – ’ready to eat<br />
9 OPSAMLINGER, POINTER OG ANBEFALINGER<br />
Den hurtige energi :<br />
• Snack til den lille sult/adspredelse<br />
• Intens smag, der holder ved<br />
• Fungere som et afbræk<br />
• Indeholde hurtig/let omsættelig energi<br />
• Smage sødt<br />
• Praktisk håndterbart<br />
• Diskret, hurtigt at spise og synke<br />
• Telefon, kollega- og tastaturvenligt<br />
• Ikke fedte, svine eller lugte<br />
• Spises uden alt for stor dårlig samvittighed<br />
• Udskåret frugt og grønt – ’ready to eat’<br />
• Kunne deles eller omdeles<br />
• Små portioner/poser<br />
Forestillingen<br />
Morgenbrød straks ved dagens start. Småkager eller<br />
wienerbrød til formiddagsmødet. En pose lakridser eller<br />
chokolade ved computeren sidst på eftermiddagen,<br />
når krop og hjerne mangler energi. Sådan var forestillingen,<br />
der dannede udgangspunktet for denne undersøgelse<br />
af mellemmåltider på kontorarbejdspladser.<br />
Mødet med virkelighed nuancerede forestillingen, og<br />
ikke mindst blev det tydeligt, at der bag alt, hvad der<br />
spises mellem måltiderne, når vi er på arbejde, ikke kun<br />
er fysiologiske behov, men også et væld af sociale og<br />
kulturelle betydninger. Disse betydninger viste sig at<br />
være lige så nødvendige at forholde sig til, som produkternes<br />
ernæringsmæssige indhold – både hvis man<br />
vil forstå, hvorfor der spises det der gør, men også hvis<br />
man ønsker at ændre på det.<br />
63
64<br />
Litteraturliste<br />
Danmarks Statistik 2006:<br />
Statistisk Årbog 2006<br />
Fagt, Sisse mfl. 1999:<br />
Danskernes kostvaner 1995 – Mad og måltider<br />
Fødevaredirektoratet, Ministeriet for Fødevarer, Landbrug<br />
og Fiskeri<br />
Fagt, Sisse mfl. 2004:<br />
Udviklingen i danskernes kost 1985-2001. Med fokus på<br />
sukker og alkohol samt motivation og barrierer for sund livsstil<br />
Danmarks Fødevare- og veterinærforskning, Afdeling for<br />
Ernæring<br />
Hansen, Kirsten S. og Anne Lassen 2004: Kantine måltider<br />
– Undersøgelse af sortiment og udbud i 20 danske arbejds-<br />
pladskantiner<br />
Danmarks Fødevareforskning<br />
Hastrup, Kirsten og Jan Ovesen 1995 :<br />
Etnografisk grundbog<br />
Gyldendal<br />
Jack, Frances R. mfl. 1998:<br />
Perception and role of fruit in the workday diets of Scottish<br />
lorry drivers.<br />
I: Appetite 1998, 30, 139-149<br />
Academic Press Limited<br />
Jack, Frances R. mfl. 1997:<br />
Perception of food as a snack: A comparison with manufactured<br />
snack foods.<br />
I: Food Quality and Preference vol. 8, no. 3 1997,175-182<br />
Elsevier Science Ltd<br />
<strong>Kræftens</strong> <strong>Bekæmpelse</strong> 2006<br />
M E L LEM MÅLT I D E R N E<br />
Jensen, Katherine O’Doherty 2003:<br />
Hvad er “rigtig mad”? I Mad, mennesker og måltider<br />
– samfundsvidenskabelige perspektiver, red. Lotte Holm<br />
Munksgaard Danmark<br />
Kristensen, Søren Tange 2003:<br />
Eating bodies and social worlds. A qualitative investigation<br />
of the experience and management of hunger, satiety and<br />
appetite in everyday life<br />
Institut for Human Ernæring, KVL<br />
Lindén, Anna-Lisa mfl. 2005:<br />
Mat, Hälsa och oregelbundna arbetstider<br />
Research Report 2005:1<br />
Department of Sociology Lund University<br />
Mad på arbejde 2005<br />
Ministeriet for Familie- og Forbrugeranliggender og Fagligt<br />
Fælles Forbund 3F<br />
Münter, Dorte 2002:<br />
Effekten af firmafrugt<br />
Speciale, KVL<br />
Sundhedsstyrelsen 2002:<br />
Undersøgelse af sundhedsfremme på arbejdspladser 2002
MELLEM MÅLTIDERNE<br />
- en kulturanalyse af mellemmåltider<br />
på kontorarbejdspladser<br />
1. udgave 1. oplag, november 2006<br />
Tekst: Mine Sylow, cand.mag i etnologi,<br />
msl@cancer.dk<br />
Tlf.nr. 35 25 75 47<br />
Layout: Tegnestuen Trojka<br />
Foto: Jasper Carlberg og John Bendtsen<br />
Rapporten citeres: Sylow, Mine: Mellem måltiderne – en kulturanalyse af<br />
mellemmåltider på kontorarbejdspladser. <strong>Kræftens</strong> <strong>Bekæmpelse</strong>, nov. 2006<br />
<strong>Kræftens</strong> <strong>Bekæmpelse</strong> Rapport 09/2006<br />
ISBN: 87-91277-97-3<br />
Denne rapport kan bestilles ved henvendelse til forfatteren eller hentes i<br />
elektronisk form på www.cancer.dk/rapporter
MELLEM MÅLTIDERNE<br />
en kulturanalyse af mellemmåltiderne<br />
på kontorarbejdspladser<br />
Morgenbrød straks ved dagens start. Småkager eller wienerbrød til<br />
formiddagsmødet. En pose lakridser eller chokolade ved computeren<br />
sidst på eftermiddagen, når krop og hjerne mangler energi. Forestillingerne<br />
om mellemmåltiderne på kontorarbejdspladser er mange.<br />
Denne rapport giver ved hjælp af et kulturelt perspektiv ’tætte’<br />
beskrivelser af alt det, vi spiser mellem måltiderne, mens vi er på<br />
arbejde. På baggrund af interview med 28 medarbejdere på forskellige<br />
arbejdspladser giver den svar på følgende spørgsmål:<br />
• I hvilke anledninger spises der på arbejdspladsen?<br />
• Hvilke betydninger tillægges disse anledninger?<br />
• Hvilke produkter spises der i sådanne situationer?<br />
• Hvilke betydninger tillægges det, der spises?<br />
• Hvilke krav skal produkter opfylde eller leve op til for at<br />
kunne 'begå’ sig i arbejdsrelaterede sammenhænge?<br />
<strong>Kræftens</strong> <strong>Bekæmpelse</strong><br />
Strandboulevarden 49<br />
2100 København Ø