You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
1<br />
<strong>KÖN</strong>, <strong>RUS</strong> <strong>OCH</strong><br />
<strong>DISCIPLIN</strong><br />
en nordisk antologi<br />
REDAKTÖRER<br />
MARGARETHA JÄRVINEN & PIA ROSENQVIST<br />
Utgiven av<br />
Nordiska nämnden för alkohol-<br />
och drogforskning (NAD)<br />
Annegatan 29 A 23<br />
SF-00100 Helsingfors<br />
FINLAND<br />
NAD-PUBLIKATION NR 20<br />
1991
Pärmdesign: Anders Carpelan<br />
Teknisk redigering: Maaria Lindblad<br />
Tryckeri: Hakapaino Oy, Helsingfors 1991<br />
ISBN 951-47-5326-7<br />
ISSN 0358-7024<br />
2
Innehåll<br />
Inledning 7<br />
Margaretha Järvinen och Pia Rosenqvist<br />
3<br />
Från nykterhet till medberoende. Kontinuitet och förändring<br />
i definitionen av kvinnans roll i förhållande till mäns<br />
drickande 19<br />
Christa Appel<br />
Alkohol som kønssymbol. Konstruktionen af den kvindelige<br />
ædruelighed og udviklingen af de kvindelige drikkemønstre<br />
omkring århundredskiftet 39<br />
Sidsel Eriksen<br />
Berusade kvinnor - ett samhällsproblem 67<br />
Margaretha Järvinen<br />
Är psykofarmakabruk en form av kvinnokontroll? 85<br />
Elianne Riska<br />
Jenters vei til rusmidler - et sosialiseringsperspektiv 99<br />
Harriet Bjerrum Nielsen och Monica Rudberg<br />
Flickors väg in i missbruk av alkohol och andra droger 121<br />
Christina Andersson<br />
Kvinnliga storkonsumenter i Helsingfors-regionen 137<br />
Marja Holmila<br />
Kollegers och familjemedlemmars inverkan på kvinnors<br />
alkoholkonsumtion 153<br />
Elina Haavio-Mannila<br />
Kvinnor och män i AA och Al-Anon 176<br />
Pia Rosenqvist
4<br />
"Ingenting är omöjligt" - intryck från ett behandlingshem<br />
för kvinnor 194<br />
Karen Leander<br />
* * *<br />
Abstracts<br />
Vilka kvinnor söker hjälp för alkoholproblem och vilka<br />
går det bra för? En social och socioekonomisk översikt<br />
från EWA-enheten 211<br />
Lena Dahlgren<br />
De svenska riksdagskvinnornas alkoholpolitik 1922-1955 214<br />
Rolf Fredriksson<br />
Den kollektive drikkekulturen i et kjønnsperspektiv.<br />
Sosial integrasjon, sosialt nettverk og bruk av alkohol<br />
blant unge kvinner og menn 217<br />
Torild Hammer<br />
Kvinnors alkoholkultur och deras plats i den svenska<br />
alkoholpolitiken 219<br />
Inger Knobblock<br />
Presentation av populationsundersökningen WAG<br />
- Women and alcohol in Göteborg 223<br />
Ewa Lindberg<br />
Alcohol and dyadic interactions of high dominant and<br />
low dominant women 226<br />
Ralf Lindman, Bodil Lindfors, Marika Möller<br />
och Sonja Paajanen
5<br />
Kønsforskelle i brug og misbrug af beroligende midler<br />
blandt personer der henvender sig i en psykiatrisk mod-<br />
tagelse 227<br />
Benna Mortensen<br />
Gravide misbrugere og deres børn 230<br />
May Olofsson<br />
Moderskap, alkohol, kvinnor och kontroll 234<br />
Anna Paltschik<br />
Behandlingstilbud til kvinder med alkoholmisbrug 237<br />
Eva Smidth-Fibiger<br />
Sex related differences of problem drinking in 42 year<br />
old Malmoe citizens: results from a health screening of<br />
a total birthyear cohort in 1983 242<br />
Agneta Österling<br />
* * *<br />
NAD-publikationer 243
Inledning<br />
Margaretha Järvinen och Pia Rosenqvist<br />
7<br />
Under första hälften av 1980-talet skärptes det socialpolitiska och<br />
forskningsmässiga intresset kring kvinnors alkoholbruk. Den främsta<br />
orsaken till detta var de allt oftare återkommande utsagorna om ett<br />
ökat alkoholbruk, och ökade alkoholproblem bland kvinnor. En annan<br />
orsak var den nya feministiska forskningen som nu definitivt hade nått<br />
fram till rusmedelsforskningen. Från att tidigare ha varit negligerade<br />
blev de kvinnliga alkoholbrukarna och -missbrukarna synliggjorda - i<br />
massmedia, i forskningen, i behandlingssystemet - i alla nordiska<br />
länder.<br />
Den plötsliga oron över en tilltagande kvinnlig alkoholkonsumtion i<br />
början av 1980-talet är intressant, inte minst i ett 90-tals perspektiv.<br />
Idag, tio år senare, har vi ingen entydig bild av hur kvinnors<br />
dryckesvanor och rusmedelsproblem utvecklats i de nordiska länderna.<br />
De upplysningar som föreligger är inte lätta att tolka. Å ena sidan har<br />
kvinnors förhållningssätt till alkohol förvisso förändrats på lång sikt,<br />
både när det gäller nykterhet, dryckesmönster och alkoholskador. Den<br />
traditionellt kvinnliga helnykterheten har minskat under de senaste<br />
decennierna, de kvinnliga dryckesvanorna verkar ha blivit mera<br />
diversifierade och kvinnorna har blivit mera synliga i<br />
behandlingssystemet (se t.ex. Järvinen & Ólafsdóttir 1986, Holmberg &<br />
Malmström 1987, Skinhøj m.fl. 1988). För Danmarks del t.ex.<br />
rapporteras att kvinnors procentuella andel av stort sett alla<br />
registrerade medicinska och sociala alkoholskador har varit stigande<br />
under hela efterkrigstiden, och att andelen kvinnliga<br />
alkoholproblematiker i behandlingssystemet har ökat speciellt under<br />
1970- och 80-talen (Thorsen 1990). Å andra sidan är könsskillnaderna<br />
i alkoholbruk och missbruk fortfarande mycket stora i alla nordiska<br />
länder. För Finlands del har Salme Ahlström (1987) påvisat att<br />
könsskillnaderna i alkoholbruk inte minskade men ökade under<br />
perioden 1976 till 1984. År 1984 stod kvinnorna för 20 % av den totala<br />
alkoholkonsumtionen och det fanns tydliga tecken på att andelen<br />
helnyktra kvinnor åter ökade i befolkningen - detta alltså mitt under
8<br />
den period då diskussionen om en "konvergens" i manligt-kvinnligt<br />
alkoholbruk var som intensivast.<br />
En viktig uppgift för 1980- och 90-talens nordiska kvinnoforskning kring<br />
alkohol och droger har varit att förklara och teoretiskt förankra den<br />
fortsatta skillnaden mellan mäns och kvinnors dryckesvanor.<br />
Kvinnoforskningen kring rusmedel har i vissa avseenden utvecklats<br />
som en protest mot ett förenklat konvergensresonemang i<br />
alkoholforskningen. Det är ingen tillfällighet att den traditionella<br />
könsrollsteorin och föreställningarna om en anpassning av den<br />
kvinnliga könsrollen till den manliga (och en därmed sammanhängande<br />
likhet i dryckesvanorna) blev en av de viktigaste utmaningarna för<br />
1980-talets kvinnoforskning, som i mycket hög grad kom att handla om<br />
de könsspecifika dragen i kvinnors dryckesmönster och<br />
rusmedelsproblem. De empiriska forskningsprojekten beskrev<br />
kvinnospecifika dryckessituationer (t.ex. Honkasalo 1983), "feminina<br />
dryckesmönster" och förhållningssätt till berusning (Järvinen &<br />
Ólafsdóttir 1986, Honkasalo 1986) samt kvinnospecifika behov i<br />
behandlingssystemet (Duckert 1986). De centrala frågorna blev inte<br />
varför kvinnors alkoholkonsumtion ökat och i vilka avseenden kvinnors<br />
drickande påminner om mäns, utan snarare varför könsskillnaderna i<br />
alkoholbruk fortfarande är så resistenta och vilka faktorer som kan<br />
förklara detta.<br />
I NAD:s antologi "Kvinnor, alkohol och behandling" utpekar Annika<br />
Snare (1986) fyra faktorer som kan tänkas förhindra/befrämja ett mera<br />
utbrett rusmedelsbruk bland kvinnor: kulturella normer, ett<br />
omsorgsbundet förhållande till alkohol, deltagandets premisser,<br />
sårbarhet och tillhörighet.<br />
Till den första kategorin hänför Snare de negativa värderingar som<br />
fortfarande drabbar en berusad kvinna; berusning hos kvinnor<br />
förknippas ofta med sexuell omoral. Berusade kvinnor har - historiskt<br />
och ända fram till våra dagar - behandlats som<br />
promiskuösa/prostituerade. I Finland t.ex. har socialt utslagna män och<br />
kvinnor i vid utsträckning åtgärdats på basen av två olika<br />
socialvårdsystem. Män med alkoholproblem har oftare omhändertagits<br />
inom alkoholistvården; kvinnor med alkoholproblem har, speciellt under<br />
tidigare decennier, definierats som prostituerade och omhändertagits<br />
inom lösdrivarvården (Järvinen 1990). Denna könsspecifika behandling<br />
slutade dock i och med avskaffandet av lösdrivarlagen år 1987.
9<br />
Till den andra kategorin kan man hänföra konflikten mellan ett<br />
omfattande rusmedelsbruk och kvinnors reproduktiva funktioner. Att<br />
dubbelarbetande småbarnsmammor varken har tid eller möjlighet till en<br />
mera omfattande alkoholkonsumtion framgår tydligt av Marja-Liisa<br />
Honkasalos (1983) undersökning av finska arbetarklasskvinnor. Det<br />
framgår också av den finska dryckesvane-enkäten från år 1984 som<br />
klart visar, att det att man har småbarn i hemmet klart minskar<br />
kvinnornas men inte männens alkoholbruk (Ahlström 1987). Samtidigt<br />
har gifta kvinnor per tradition fått åta sig uppgiften att kontrollera inte<br />
bara sitt eget men också mannens alkoholbruk. Marja Holmilas<br />
undersökning (1987) av alkoholvanorna i unga Helsingforsfamiljer visar<br />
att kvinnlig kontroll av manligt drickande fortfarande är mycket utbrett.<br />
Till den tredje kategorin av faktorer kan man hänföra kvinnors<br />
förvärvsarbete; yrkesarbetande kvinnor har påvisats ha ett rikligare<br />
alkoholbruk än icke-yrkesaktiva (Ahlström 1987, Järvinen & Ólafsdóttir<br />
1986). Hemarbetande kvinnor, och speciellt äldre kvinnor på<br />
landsbygden har traditionellt varit de främsta representanterna för en<br />
helnykter livsstil. Ett utökat offentligt deltagande, en vidare "social<br />
radie" bland yrkesaktiva kvinnor har antagits medföra ett större antal<br />
dryckessituationer.<br />
Den fjärde och sista kategorin omfattar sociala utslagningsfaktorer:<br />
arbetslöshet, bostadslöshet och social isolering antas ha ett samband<br />
med dryckesvanornas utveckling bland kvinnor. Än så länge saknar vi<br />
dock forskningsresultat om detta. Vi vet inte vilket (om något) samband<br />
1970- och 80-talens långtidsarbetslöshet, och den i många länder<br />
tilltagande hemlösheten, har haft då det gäller rusmedelsbruk och -<br />
missbruk bland kvinnor. Vi vet inte om rusmedelsbruket har en annan<br />
roll och funktion bland socialt utslagna kvinnor än bland socialt<br />
utslagna män. Den nordiska forskningen om hemlösa och andra socialt<br />
utslagna kvinnor är minimal i jämförelse med motsvarande forskning<br />
om män (jfr dock: Stadig 1987, Grossman 1990).<br />
Av de fyra faktorer som ovan identifierats som viktiga i förståelsen av<br />
kvinnligt rusmedelsbruk är det framför allt två - kulturella normer och ett<br />
omsorgsbundet förhållande till rusmedel - som löper som en röd tråd<br />
genom föreliggande antologi. Kvinnors alkohol- och drogbruk<br />
analyseras ur många olika perspektiv: ett historiskt perspektiv, ett<br />
kontrollperspektiv, ett socialisations- och integrationsperspektiv.<br />
Gemensamt för alla artiklarna är dock att rusmedelsbruket på en eller<br />
annan nivå relateras till de historiska och aktuella kulturbilder och
10<br />
metaforer som omger kombinationen kvinnor - rusmedel och till<br />
kvinnors ställning i den "privata" respektive "offentliga" sfären.<br />
Artiklarna baserar sig på en serie föredrag presenterade vid NAD:s<br />
forskarseminarium om "kvinnors förhållande till alkohol och droger" i<br />
Fredensborg (DK) den 19-21 november 1990. Seminariet var det fjärde<br />
kvinnoforskningsseminariet i NAD:s regi (jfr NAD-publikationerna nr 8,<br />
nr 11 och nr 14).<br />
KULTURBILDER, OMSORGSARBETE <strong>OCH</strong> <strong>RUS</strong>MEDELSBRUK<br />
Antologin inleds av den tyska forskaren Christa Appel som studerat<br />
kvinnornas roll i den amerikanska nykterhetsrörelsen under 1800- talet<br />
och drar paralleller till den moderna alkoholismrörelsen. Enligt<br />
ideologin i 1800-talets nykterhetsrörelse utgjorde männens<br />
dryckesvanor kvinnornas främsta alkoholproblem. En av rörelsens<br />
viktigaste funktioner var, enligt Appel, att propagera för ett borgerligt,<br />
patriarkaliskt familjeideal och att anvisa kvinnorna deras plats i detta<br />
ideal. Kvinnornas funktion i nykterhetsrörelsen var att arbeta för "home<br />
protection", att skydda den privata sfären mot det manliga<br />
alkoholbrukets destruktiva inflytande. Nykterhetsrörelsen bidrog till<br />
uppfattningen om kvinnors "moraliska överlägsenhet" - en<br />
"överlägsenhet" som i allra högsta grad återspeglade disciplinering -<br />
och till ett osynliggörande av kvinnors drickande och alkoholproblem.<br />
Dessa könsbestämda kulturbilder i nykterhetsrörelsen har, enligt<br />
Appel, levt vidare i 1900-talets alkoholismrörelse. Sitt mest extrema<br />
uttryck har de fått i begreppet "medberoende", som utvecklats i USA<br />
under 1970- och 80- talen, och som därefter spridit sig till många andra<br />
länder. I medberoendemodellen uppfattas alkoholism inte som ett<br />
individuellt problem men som en familjesjukdom. Enligt Appel betalar<br />
kvinnorna ett mycket högt pris för denna partnerrelation; de görs till<br />
medansvariga i mannens alkoholproblem och - liksom i 1800-talets<br />
nykterhetsrörelse - till huvudansvariga för sammanhållningen av<br />
familjelivet. Medberoendemodellen gör att ojämlikheten mellan män<br />
och kvinnor i familjen och samhället som helhet osynliggörs, menar<br />
Appel.<br />
Också Sidsel Eriksens artikel tar utgångspunkt i kvinnors och mäns<br />
förhållande till alkohol under 1800-talet. Eriksen hävdar att "det
11<br />
moderna" kvinnliga förhållningssättet till alkohol, med nykterhet i<br />
privatlivet som sitt viktigaste kännetecken, i Danmark utvecklades<br />
under årtiondena kring senaste sekelskifte. Motpolen till detta kvinnliga<br />
hållningssätt var manligt alkoholbruk i sociala dryckessammanhang i<br />
offentligheten. Manligt drickande i offentligheten genomgick under<br />
1800-talet en renässansperiod, enligt Eriksen; antalet värdshus och<br />
andra alkoholutskänkningsställen i Köpenhamn ökade i takt med att<br />
männens arbetssfär i stigande grad kom att ligga utanför hemmet.<br />
Parallellt med denna utveckling uppstod metaforen "den nyktra,<br />
självuppoffrande och kontrollerande kvinnan" som skulle bevara<br />
sammanhållningen i familjelivet i en tid då samhället var i uppbrott.<br />
Enligt Eriksen hade kvinnorna tidigare varit en integrerad del av<br />
dryckeskulturen, dock inte med samma konsumtionsmängd som<br />
männen. Det sena 1800-talet skulle ha medfört en ny form av<br />
disciplinering av kvinnor och - åtminstone i medelklassen - en ny<br />
kvinnobild som inte längre var förenlig med alkoholbruk. Kvinnorna<br />
anpassade sig dock inte till denna disciplinering utan protester; enligt<br />
Eriksen utvecklade de ett omfattande "hemligt drickande" - och de<br />
mest sofistikerade metoder att dölja detta: "Paraplyer, Ringe,<br />
Visitkortbøger og en hel Mængde lignende Genstande, som hører med<br />
til en Dames Udstyr, havde allesammen kun den ene Bestemmelse at<br />
kunne optage i sig og skjule et større eller mindre kvantum Whisky".<br />
Margaretha Järvinens artikel handlar om de uttryck som samhällets<br />
kulturbilder av kvinnligt alkoholbruk tagit sig i den konkreta<br />
kontrollpolitiken: anhållanden/omhändertaganden av berusade kvinnor<br />
i Helsingfors under perioden 1945 till 1989 såsom de finns<br />
dokumenterade i polisprotokoll. På ett ytligt plan har<br />
omhändertagandena av berusade kvinnor följt samma modell som<br />
omhändertagandena av berusade män. De har dikterats av två<br />
faktorer: omsorg om redlöst berusade personer som inte kan ta vara<br />
på sig själva och omsorg om allmän ordning och säkerhet.<br />
Polisprotokollen visar dock att omhändertagandena innehåller vissa<br />
kvinnospecifika drag och att dessa i första hand är relaterade till<br />
kvinnors sexualitet och reproduktiva funktioner. Om berusade kvinnor<br />
påträffades tillsammans med berusade män på 1940- och 50-talen<br />
kunde de omhändertas av ordningspolisen "för sin egen säkerhets<br />
skull", och förpassas vidare till vårdpolisen, misstänkta för prostitution,<br />
medan deras manliga motparter fick gå - om de inte var redlöst<br />
berusade. Under 1970 och 80-talen tycks sexualiteten ha mist sitt<br />
explicita symbolvärde i kontrollen av kvinnors berusning: protokollen<br />
innehåller inga hänvisningar till kvinnors sexualitet, promiskuitet eller
12<br />
prostitution. Däremot har en "ny" kulturbild (som också bearbetats<br />
intensivt av massmedia) kommit in i polismaterialet. Protokollen från<br />
1980-talet innehåller en liten grupp, mycket uppmärksammade,<br />
beskrivningar av kvinnor med minderåriga barn eller gravida kvinnor<br />
som omhändertagits för redlös berusning.<br />
Kontrollen av kvinnors sexualitet och reproduktiva funktioner och<br />
upprätthållandet av den "privata sfären" som kvinnors ansvarsområde<br />
tycks alltså vara centrala element i förståelsen av kvinnors alkoholbruk,<br />
historiskt och idag. I den fjärde artikeln i antologin analyserar Elianne<br />
Riska en form av rusmedelsbruk som traditionellt betraktats som<br />
"kvinnligt": psykofarmakabruk. Internationellt och nordiskt (med<br />
undantag av Finland) har det påvisats att kvinnor använder lugnande<br />
medel och sömnmedel ungefär dubbelt så ofta som män. Denna<br />
könsskillnad i psykofarmakabruk har vanligen förklarats med hjälp av<br />
en tautologisk, funktionalistisk modell; "den kvinnliga könsrollen" har<br />
antagits vara förenlig med antagandet av en sjukroll, och därför med<br />
psykofarmakabruk. Alternativt kan psykofarmakabruket analyseras ur<br />
ett strukturellt perspektiv; kvinnors psykofarmakabruk kan ses som en<br />
dold kvinnokontroll, vars mål är att anpassa kvinnor till en underordnd<br />
social position. Som en tredje teoretisk infallsvinkel till kvinnors<br />
psykofarmakabruk nämner Riska social konstruktionism där<br />
tyngdpunkten ligger på psykofarmakabrukets sociala och symboliska<br />
betydelse. I analyser av psykofarmakareklam har man kunnat påvisa<br />
hur effektivt medicinannonserna reproducerar det existerande<br />
könssystemet i samhället. Medan man på 1970-talet huvudsakligen<br />
skildrade hemmafruar som psykofarmakabrukare, har man numera<br />
övergått till att skildra förvärvsarbetande kvinnor, typiskt i<br />
kvinnospecifika omsorgs- och serviceyrken. Psykofarmakabrukets<br />
metaforer utgör alltså, i motsättning till alkoholbrukets metaforer, inget<br />
hot mot kvinnors samhällsfunktioner: reproduktion, omsorg och<br />
service.<br />
Harriet Bjerrum Nielsen och Monica Rudberg analyserar kvinnors<br />
rusmedelsbruk ur ett socialisationsperspektiv. De renodlar tre faktorer<br />
som de betraktar som speciellt relevanta i socialisationsprocessen:<br />
rusmedel och sociala relationer, rusmedel som symbol på en vuxen<br />
livsstil och rusmedel som en del av ett heterosexuellt projekt. Unga<br />
flickors rusmedelsbruk antas vara mera påverkat av deras relationer till<br />
andra än unga pojkars rusmedelsbruk. Tonårsflickors drickande är ofta<br />
ett led i ett gemensamt utforskande av heterosexuella relationer,<br />
medan tonårspojkar typiskt dricker för att uppnå en speciell position i
13<br />
pojkkretsen. Flickornas experimenterande med rusmedel sker inom<br />
den traditionella kvinnlighetens ramar. Rusmedelsbruket anpassas till<br />
en "självframställande" flickkultur, vars huvudsakliga ingredienser är<br />
klädsel, smink, dans, flirt och förföring. Rökning tycks ha blivit<br />
tonårsflickors "alkohol", enligt Bjerrum Nielsen och Rudberg, ett uttryck<br />
för uppror och självständighet, men ett rusmedel som bättre<br />
harmonierar med kvinnorollen än alkohol gör. Medan pojkar typiskt<br />
kontinuerligt ökar sitt rusmedelsbruk från och med tonåren avbryter de<br />
flesta flickor utvecklingen mot ett mera omfattande bruk i 17-18 års<br />
åldern. En del flickor övergår dock till ett regelrätt missbruk men detta<br />
betyder inte att de skulle överta ett "maskulint" handlingsmönster.<br />
Tvärtom anpassar de sig ofta till en extremt kvinnoundertryckande<br />
missbruksmiljö, där de är totalt beroende av det heterosexuella spelet<br />
och samtidigt saknar de nära väninnerelationer som är så centrala i<br />
den traditionella flicksocialisationen.<br />
Också i Christina Anderssons bidrag beskrivs tonårsflickors väg in i<br />
rusmedelsbruk och -missbruk. Hon har kartlagt missbruksutvecklingen<br />
bland 113 flickor som under ett kalenderår var i kontakt med Maria<br />
Norra Ungdomsenhet i Stockholm, och skiljer mellan tre typer av<br />
missbruksutveckling bland flickorna: a) måttligt missbruk, endast<br />
alkohol och cannabis, b) häftigt påkommande, plötsligt missbruk av<br />
tunga droger, och c) intensivt missbruk som ofta eskalerar från alkohol<br />
och cannabis till tunga droger. Av dessa tre är den andra kategorin en<br />
kvinnospecifik väg in i missbruk, enligt Andersson. I denna kategori<br />
återfinns många flickor som har en missbrukande pojkvän, ofta<br />
betydligt äldre än flickan själv, en pojkvän som tycks ha haft avgörande<br />
betydelse för missbruksdebuten. Skall då Mariaflickornas missbruk<br />
tolkas som ett uppror mot den traditionella kvinnorollen, eftersom så<br />
många av flickorna i journalerna beskivs som upproriska, rebelliska<br />
och provocerande? Andersson besvarar frågan nekande: flickornas<br />
uppror och revolt verkar snarare vara riktad mot deras problemfyllda<br />
familjebakgrund än mot någon specifik kvinnoroll. Att underordna sig<br />
sin pojkväns livsstil, och överta hans rusmedelsvanor, kan väl<br />
knappast ses som ett brott mot kvinnorollen, snarare motsatsen. Vad<br />
som däremot var klart könsrollspräglat, enligt denna undersökning, var<br />
ungdomsenhetens reaktioner på flickornas beteende.<br />
Med Marja Holmilas bidrag återvänder vi till fullvuxna kvinnors<br />
alkoholbruk: de kvinnliga storkonsumenternas dryckesmönster.<br />
Undersökningen, som baserar sig på en postenkät, gällde 6000<br />
kvinnor i åldrarna 20-64 år, bosatta i Helsingfors-regionen. Av dessa
14<br />
kvinnor identifierades ca 10 % som personer med ett riskabelt<br />
alkoholbruk - denna kategorisering gjordes med hjälp av ett<br />
frågebatteri om dryckestäthet, dryckesmängd och upplevda<br />
skadeverkningar. Ålder var den bakgrundsvariabel som hade det<br />
klaraste sambandet med "alkoholpoäng", de flesta som klassificerats<br />
som riskkonsumenter återfanns i ålderskategorin under 30 år.<br />
Bakgrundsvariablerna utbildning och yrke hade inget klart samband<br />
med alkoholpoäng eller riskkonsumtion. Kvinnor med barn hade lägre<br />
alkoholpoäng än kvinnor utan barn. Stabila levnadsförhållanden, ett<br />
tillfredsställande arbete och ett lyckligt familjeliv föreföll att skapa<br />
förutsättningar för ett kontrollerat alkoholbruk. Bland de kvinnor som<br />
klassificerats som riskkonsumenter och som var gifta/samboende<br />
uppgav ungefär hälften att deras partner hade försökt få dem att<br />
minska sitt drickande. Om kvinnors drickande överskrider vissa<br />
gränser kan de traditionella könsrollerna, med kvinnlig kontroll av<br />
manligt drickande, vändas till det motsatta, enligt Holmila. Intressant<br />
nog levde dessa kvinnliga riskkonsumenter typiskt ihop med män som<br />
hade en lika, eller sannolikt mera omfattande alkoholkonsumtion än<br />
kvinnorna.<br />
De teoretiska utgångspunkterna i Elina Haavio-Mannilas undersökning<br />
är tre. För det första antas att kvinnors (och mäns) alkoholbruk har ett<br />
samband med den könssegregerade arbetsmarknaden. Kvinnor som<br />
arbetar på manligt dominerade arbetsplatser förväntas ha ett mera<br />
omfattande alkoholbruk än deras medsystrar på kvinnodominerade<br />
arbetsplatser. För det andra antas kvinnors drickande påverkas av<br />
män - arbetskamrater, partners - i högre grad än mäns drickande<br />
påverkas av kvinnor. För det tredje förväntas ett samband mellan<br />
kvinnors alkoholbruk och deras reproduktiva funktioner: kvinnor med<br />
barn antas dricka mindre än kvinnor utan barn. Alla tre hypoteserna<br />
bekräftas i Haavio-Mannilas artikel, som baserar sig på det<br />
representativa urvalet av Helsingfors-kvinnor som insamlades i Marja<br />
Holmilas undersökning. Kvinnor på manligt dominerade arbetsplatser<br />
påverkades av männens dryckesvanor, och detta samband gällde<br />
oberoende av ålder, utbildning och socioekonomisk status - medan<br />
mäns drickande inte påverkades av arbetsplatsens<br />
könssammansättning. Sambandet mellan alkoholbruk och kvinnornas<br />
familjeförhållanden tog sig följande uttryck: gifta eller samboende<br />
kvinnor utan barn hade det mest frekventa alkoholbruket, följda av gifta<br />
kvinnor med barn, ensamstående kvinnor, och slutligen<br />
ensamförsörjande mödrar som hade det minst frekventa alkoholbruket.
15<br />
Pia Rosenqvist analyserar kvinnornas roll och funktioner i den finska<br />
AA och Al-Anon-rörelsen. Därmed återvänder vi till det tema som<br />
inledde antologin: relationerna mellan kvinnor och män i<br />
alkoholismrörelsen. Rosenqvist analyserar könsrelationerna i AA<br />
utgående från tre faktorer: arbete, makt och "cathexis" (sociala och<br />
emotionella relationer mellan individer). Å ena sidan framhåller hon att<br />
AA, liksom samhället i övrigt (och hela alkoholkulturen), givetvis är<br />
mansdominerat. AA grundades år 1948 i Finland och kvinnorna var<br />
med från starten, som alkoholisthustrur snarare än alkoholister. Idag<br />
utgör kvinnorna ungefär 25 % av AA-medlemmarna. Då det gäller<br />
fördelningen av makt och arbete, reproducerar AA i viss utsträckning<br />
samhällets könsstruktur; männens uppgifter i AA är i högre grad<br />
"offentliga" (publicering, publikframträdanden) medan kvinnors är<br />
"privata" (AA-interna uppgifter, service-uppgifter). Å andra sidan finns<br />
det i AA vissa regler och rutiner - talarturer på gruppmöten, rotation<br />
och lottdragning då det gäller vissa funktioner - som förefaller att<br />
garantera en viss jämlikhet mellan könen. Det tycks i det finska AA<br />
finnas en utbredd misstro till enkönade AA-grupper. Eftersom de<br />
kvinnliga AA-medlemmarna en gång har "gått över könsgränsen" - de<br />
har druckit tillsammans med män, de har utvecklat ett alkoholproblem<br />
och därmed brutit mot centrala normer visavis kvinnlighet - så anser de<br />
att de också kan nyktra till, och försöka bearbeta sina alkoholproblem<br />
tillsammans med män. Denna hållning kan, enligt Rosenqvist,<br />
återspegla det generellt oförenliga i alkoholbruk/alkoholproblem och<br />
kvinnliga livssammanhang.<br />
Det sista längre bidraget i antologin är Karen Leanders beskrivning av<br />
ett behandlingshem för kvinnor i vilket också personalen är kvinnlig.<br />
Leander har genom samtal och intervjuer med både personal och<br />
klienter försökt fånga deras upplevelser av behandlingshemmet och<br />
menar att dessa bäst kan beskrivas under fyra rubriker: det var av stor<br />
betydelse att det fanns bara kvinnor i behandlingshemmet; det var<br />
svårt att straffa ut sig; behandlingssamtalen ägde rum i enskildhet och<br />
vardagen präglades av ett ständigt förhandlande och en atmosfär av<br />
att ingenting är omöjligt. Leander relaterar dessa drag till varandra och<br />
till insikter om kvinnligt missbruk och principer för en behandling som<br />
beaktar kvinnors särskilda problem.<br />
Hon menar att vistelsen på behandlingshemmet åtminstone tillfälligt<br />
kunde medverka till att bryta vissa mönster i de kvinnliga<br />
missbrukarnas liv - både som missbrukare och som kvinnor - och avser<br />
därmed de mönster som representerar kvinnornas dubbelt<br />
underordnade ställning i samhället. Leander utesluter dock inte
16<br />
möjligheten av att den modell som utvecklats vid behandlingshemmet -<br />
en icke-bestraffande tillitsfull och varm hantering av klintenterna -<br />
också kan ses som en ny (kontroll)teknik för att få kvinnorna att rätta<br />
sig efter husets målsättningar.<br />
Bidragen i denna antologi visar förhoppningsvis på några framkomliga<br />
vägar då det gäller vidareutvecklingen av forskningsområdet<br />
rusmedelsbruk och socialt kön. Genom att inkludera sammandrag av<br />
11 undersökningar som också presenterades vid det nämnda NADseminariet<br />
vill vi fästa uppmärksamhet på mångsidigheten av de<br />
pågående nordiska forskningen om kvinnor och rusmedel.<br />
Sammanfattningsvis skall vi försöka knyta ihop de viktigaste teoretiska<br />
ansatserna i antologin. Dessa faller i stort sett i två grupper (jfr Riskas<br />
bidrag).<br />
Det ena är ett strukturalistiskt präglat perspektiv. Kvinnors<br />
rusmedelsbruk och -missbruk relateras i flera av bidragen till kvinnors<br />
specifika placering i samhällets produktions- och reproduktionssfärer.<br />
Kvinnors drickande och deras ansvar för mäns drickande har ett<br />
samband med ett patriarkaliskt familjesystem och en könssegregerad<br />
arbetsmarknad. Kvinnors inträde på arbetsmarknaden, deras<br />
deltagande i manligt dominerade arbetskulturer och andra maskulint<br />
präglade sociala sammanhang har ett klart samband med ett ökat<br />
drickande hos kvinnor. De största förändringarna i de kvinnliga<br />
dryckesvanorna tycks ha skett i den nya medelklassen, bland kvinnor<br />
som relativt sett har en hög grad av "offentligt deltagande". Därmed<br />
inte sagt att dessa forskningsresultat skulle stödja en enkel<br />
konvergenshypotes. Samhällets könsstrukturer visavis produktion och<br />
reproduktion garanterar en fortsatt könsdivergens i dryckesvanorna.<br />
Kvinnors reproduktiva funktioner är fortfarande - tidsmässigt,<br />
ekonomiskt, normativt - ett mycket effektivt hinder för ett mera<br />
omfattande rusmedelsbruk bland kvinnor.<br />
Det andra är ett konstruktivistiskt/diskursivt perspektiv. I denna<br />
forskningstradition är det samhällsdiskursen, som är det centrala.<br />
Kvinnors förhållande till rusmedel - alkohol, narkotika, psykofarmaka<br />
analyseras i antologin som en social, kulturell och historisk<br />
konstruktion. Kvinnors moderata dryckesvanor, deras roll som<br />
kontrollörer av manligt alkoholbruk och som "medberoende" i<br />
alkoholistvården är på många olika nivåer sammanbundna med den<br />
sociala konstruktionen av en "privat" och "offentlig" sfär. Ur ett
17<br />
diskursivt perspektiv är dessa sfärer emellertid inte givna a priori; de är<br />
ett led i en samhällelig definitions- och kategoriseringsprocess. Den<br />
socialt bestämda förankringen av kvinnor i den "privata" och män i den<br />
"offentliga" sfären har haft vittgående konsekvenser för de<br />
könsreglerade förhållningssätten till rusmedel. Kvinnors reproduktiva<br />
ansvar i familjelivet har per definition varit oförenligt med ett mera<br />
omfattande alkoholbruk; däremot tycks psykofarmaka som social<br />
konstruktion harmoniera bättre med ett reproduktivt ansvar. Kvinnors<br />
funktion som familjelivets beskyddarinnor har, i hemmet, i<br />
alkoholismrörelsen, gett dem ett "naturligt" medansvar också för mäns<br />
drickande - och tillnyktrande. Det sociala likhetstecknet mellan<br />
drickande och en manlig samhällssfär har samtidigt osynliggjort det<br />
kvinnliga drickandet och de kvinnliga alkoholproblem som förekommit,<br />
trots alla motföreställningar.<br />
LITTERATUR<br />
Ahlström, Salme (1987): Women's Use of Alcohol, i Jussi Simpura red.<br />
Finnish Drinking Habits. The Finnish Foundation for Alcohol studies,<br />
Volume 35, Helsinki.<br />
Christensen, Else & Kirsten Hvidtfeldt (1983): Den traditionelle<br />
kvinderolle som ideologi. Ingår i: Kvinnoforskning kring alkohol och<br />
droger. NAD-publikation nr 8, s. 103-115.<br />
Duckert, Fanny (1986): Behandling av kvinnelige problemdrikkere.<br />
Ingår i: Kvinnor, alkohol och behandling. NAD-publikation nr 13, s. 155-<br />
186.<br />
Grossman, Maj-Britt (1990): Knacka på! Bostads- och<br />
boendeförhållanden för kvinnor med missbruksproblem. KTH,<br />
Arbetshandling, Stockholm.<br />
Holmberg, Roger & Ulf Malmström (1987): Alkoholrådgivning för<br />
kvinnor. FOU-rapport 75, Stockholm, (stencil).
18<br />
Holmila, Marja (1988): Wives, Husbands and Alcohol. A Study of<br />
Informal Drinking Control within the Family. The Finnish Foundation for<br />
Alcohol Studies, volume 36, Helsinki.<br />
Honkasalo, Marja-Liisa (1983): Kvinnor och alkohol. Ingår i:<br />
Kvinnoforskning kring alkohol och droger. NAD-publikation nr 8, s. 63-<br />
83.<br />
Honkasalo, Marja-Liisa (1986): Kvinnofyllan - finns den? Ingår i:<br />
Kvinnor, alkohol och behandling. NAD-publikation nr 13, s. 100-122.<br />
Järvinen, Margaretha & Hildigunnur Ólafsdóttir (1986): Kvinnors<br />
dryckesmönster. Ingår i: Kvinnor, alkohol och behandling. NADpublikation<br />
nr 13, s. 79-99.<br />
Järvinen, Margaretha (1990): Prostitution i Helsingfors - en studie i<br />
kvinnokontroll. Åbo Akademis Förlag, Åbo.<br />
Skinhøj, Kirsten Thue m.fl. (1988): Behandling for alkoholmisbrug ved<br />
danske ambulatorier. Socialforskningsinstituttet, Rapport 5. 1988,<br />
København.<br />
Snare, Annika (1986): Inledande funderingar om kvinnor, alkohol och<br />
kontroll. Ingår i: Kvinnor, alkohol och behandling. NAD-publikation nr<br />
13, s. 9-32.<br />
Stadig, Ingela (1987): Vart har kvinnorna på Ängshöjden tagit vägen?<br />
FOU-byrån, Stockholm.<br />
Thorsen, Thorkil (1990): Hundrede års alkoholmisbrug. Alkohol og<br />
narkotikarådet, København.
19<br />
Från nykterhet till<br />
medberoende<br />
Kontinuitet och förändring i definitionen av kvinnans<br />
roll i förhållande till mäns drickande<br />
Christa Appel, Morgensternstrasse 38, 6000 Frankfurt<br />
Denna artikel är indelad i två delar. I den första delen sammanfattar jag<br />
resultaten från min doktorsavhandling "KVINNOR - ALKOHOL -<br />
SAMHÄLLE. En undersökning av kvinnor i den amerikanska<br />
nykterhetsrörelsen under 1800-talet" (Appel 1991). I den andra delen<br />
försöker jag att sätta de teser som är karakteristiska för tolkningen av<br />
förhållandena mellan könen i 1800-talets amerikanska<br />
nykterhetsrörelse i relation till den moderna alkoholismrörelsen. Härvid<br />
ligger tyngdpunkten i mitt arbete på det i USA utvecklade begreppet<br />
"medberoende".<br />
I TESER OM KVINNORNAS ROLL I DEN AMERIKANSKA<br />
NYKTERHETSRÖRELSEN UNDER 1800-TALET<br />
1 Männens dryckesvanor utgör kvinnornas alkoholproblem<br />
- kvinnornas egna dryckesvanor osynliggörs<br />
Enligt ideologin i 1800-talets amerikanska nykterhetsrörelse utgjorde<br />
männens dryckesvanor kvinnornas främsta alkoholproblem. I<br />
utvecklingen av en kvinnlig nykterhetsståndpunkt var kopplingen<br />
mellan alkoholproblematik och könsrollsproblematik ett väsentligt<br />
element. Nykterhetskravet blev ett medel för kvinnor att göra anspråk<br />
på, och i viss mening utöva, kontrollfunktioner i relation till män (jfr<br />
Gusfield 1963, Epstein 1981, Levine 1980, Harris 1979). Uppenbart är,<br />
att kravet på nykterhet var ett styrnings- och disciplineringsinstrument i<br />
händerna på bägge könen. Det är detta moment av kontroll som
20<br />
möjliggjorde kopplingen mellan nykterhetsfrågan och skyddet av den<br />
kvinnliga sfären. Det skedde emellertid till priset av att den direkta<br />
insynen i kvinnans eget drickande föll bort. Den kvinnliga<br />
alkoholkonsumenten kunde bara uppmärksammas om hon bröt mot<br />
rollen som "anständig" kvinna, exempelvis som prostituerad.<br />
Tabueringen, diskrimineringen och repressionen av kvinnors<br />
alkoholbruk skapades inte av nykterhetsrörelsen. Icke desto mindre<br />
ställer jag upp hypotesen, att nykterhetsrörelsen väsentligt bidrog till att<br />
registreringen av alkoholsjukdomar hos kvinnor blev obetydlig. Om<br />
alkoholism var en manlig sjukdom, hur skulle då kvinnor kunna<br />
insjukna i den? Nyare amerikanska undersökningar har visat att de<br />
traditioner som nykterhetsrörelsen i detta avseende utvecklade har<br />
försvårat kvinnors möjligheter att få hjälp för sina alkoholproblem ännu<br />
idag (jfr Fillmore 1984).<br />
2 Förändringar i relationerna mellan könen påverkar<br />
diskussionen om kvinnor och alkohol<br />
De allmänna, samhälleligt betingade förändringarna i relationerna<br />
mellan könen är väsentliga för diskussionen om kvinnor och alkohol<br />
(Appel 1990a). I min avhandling har jag visat att det handlar om en<br />
mångskiktad problematik, som utgår från allmänna<br />
samhällsekonomiska förändringar och leder till klasspecifika slutsatser.<br />
Av intresse i detta sammanhang är t ex att närmare studera<br />
förändringarna i samboende och i könens förhållande till varandra<br />
generellt, också mot bakgrunden av en klasspecifik ojämlikhet i<br />
utvecklingen. Hur återspeglas förhållandet mellan ändrade<br />
inkomststrukturer och begreppet "huslighet" i nykterhetsanhängarnas<br />
tänkande?<br />
3 Nykterhetsrörelsen var en genuint borgerlig reformrörelse<br />
Både för borgerskapet och arbetarklassen hade alkoholfrågan en<br />
väsentlig symbolfunktion. Härigenom kunde man belysa och tolka de<br />
problem som det kapitalistiska samhället hade åstadkommit utan att<br />
dessa knöts till klasskampen. I kampen mot alkoholbruket,<br />
alkoholindustrin och särskilt mot krogen fann man en lämplig<br />
syndabock. Den kunde man ge skulden för fattigdom och nöd, sjukdom<br />
och förstörda mellanmänskliga relationer. Den som närmare vill
21<br />
studera frågan om den amerikanska "saloonens" undergång bör läsa<br />
Powers (1984), som betonar att försvinnandet av denna sida av<br />
arbetarkulturen i städerna utgjorde en del av en större sociokulturell<br />
förändring och ingalunda enbart var ett resultat av nykterhetsrörelsen<br />
och förbudstiden.<br />
4 Familjen och arbetsfördelningen mellan könen var ett av<br />
nykterhetsrörelsens viktigaste teman<br />
En av nykterhetsrörelsens väsentligaste funktioner var, enligt min<br />
mening, att den försökte omsätta de krav som följde med den sociala<br />
och ekonomiska utvecklingen under 1800-talet till en ny moralkodex.<br />
Det är också denna funktion som gjorde nykterhetsrörelsen till en<br />
genuint borgerlig rörelse. Nyckelorden i denna moralkodex var<br />
måttlighet och en högre grad av självkontroll (Levine 1990),<br />
uppskjutande av njutningar samt avhållsamhet i den kapitalistiska<br />
utvecklingens tjänst. Det är betecknande, att nykterhetsrörelsen<br />
förlorade sitt inflytande i en tid då varuutbytet ökade och<br />
"konsumtionssamhället" skapades så att säga i den kapitaliska<br />
industrins intresse.<br />
Min undersökning visar att familjens sociala situation och de<br />
samhälleliga förändringar, som inverkade på det vardagliga<br />
samboendet och samvaron mellan könen, var ett väsentligt element i<br />
diskussionen om alkoholproblemet på 1800-talet. Jämfört med dagens<br />
diskussion är det förvånansvärt hur väsentligt sambandet mellan<br />
alkoholbruk, frigörandet av hämningar och manligt våld mot kvinnor<br />
och barn var i nykterhetsrörelsens argumentering. I dag handhas<br />
alkoholfrågor och våldsfrågor till stor del av olika slags specialister, och<br />
frågan om kvinnovåld och kvinnors drogberoende behandlas<br />
mestadels separat. 1<br />
Alkoholkonsumtionen drogs fram som förklaring till det materiella,<br />
psykiska och fysiska elände, som den kapitalistiska utvecklingen och<br />
männens herravälde under dessa förhållanden innebar för kvinnor och<br />
1 Man har emellertid under de senaste åren kunnat iaktta en ny<br />
utveckling. Speciellt inom terapin för drogberoende kvinnor har man börjat<br />
tematisera det sexuella utnyttjandet av flickor. Nyare kvinnoundersökningar<br />
inom alkoholforskningen tar också upp våldstemat, se Vogt I.<br />
Alkoholerinnen, Eine qualitative Interviewstudie, Freiburg 1986.
22<br />
barn. Nykterhetsrörelsen hade här ett tydligt "propagandistiskt" drag:<br />
att popularisera det borgerliga familjeidealet som en symbol på<br />
framgång och lycka. Den borgerliga arbetsdelningen mellan könen<br />
kontrasterades till de mindre bemedlade samhällsskiktens<br />
utkomstproblem och otrygghet, och framstod därmed som ett ideal. En<br />
av nykterhetsrörelsens väsentliga funktioner var, enligt min<br />
undersökning, att propagera för ett bestämt familjeideal och samtidigt<br />
anvisa kvinnorna deras nya plats i detta. Den historiska<br />
rekonstruktionen visade, att just medelklasskvinnorna utnyttjade<br />
nykterhetsarbetet för att söka svar också på de frågor, som rörde det<br />
förändrade förhållandet mellan könen och den samhälleliga<br />
arbetsdelningen. När man betraktar nykterhetsrörelsen ur detta<br />
perspektiv, framträder kvinnornas ambivalenta situation tydligt. Den<br />
bland mellanskikten patriarkaliskt uppbyggda familjen hjälpte till att<br />
bygga upp ideologin om "kvinnans moraliska överlägsenhet", liksom<br />
den nu skapade betingelser för att utesluta kvinnan ur mannens värld.<br />
"Home-Protection" förefaller därför att vara den kompromissformel som<br />
gjorde det skenbart oförenliga möjligt. "För att reformera andra, måste<br />
man själv vara konformist", hävdade Willard och beskrev WCTUs<br />
(Woman's Christian Temperance Union) mål som tvåfaldigt: att förlösa<br />
människan och att upprätthålla kvinnligheten" (Willard 1889: 693;<br />
1905:35).<br />
5 WCTUs framgång låg i dess konformistiska<br />
frigörelsebegrepp<br />
Det frapperande med den kvinnliga nykterhetsrörelsen är, att den<br />
uppvisade och utnyttjade en radikal kvinnorörelses mekanismer utan<br />
att själv vara radikal. Jag är övertygad om, att det var detta "dolda"<br />
moment i den kvinnliga nykterhetsrörelsen, som gjorde den så attraktiv<br />
för 1800-talets kvinnor. Ett väsentligt kännetecken för WCTU var<br />
nämligen att kvinnorna partiellt kunde frigöra sig från männen utan att<br />
direkt ifrågasätta patriarkatet. Nykterheten krävde kvinnans frigörelse<br />
på konformistiska villkor.<br />
6 Diskursen om kvinnor och alkohol innehåller ett metatal om<br />
kvinnor och samhälle<br />
Ytterligare en slutsats, som man kan dra av denna undersökning är, att<br />
"självhjälpsrörelser" med anknytning till alkoholproblematiken själva
23<br />
kommer med ett aktningsvärt bidrag till den samhälleliga diskursen om<br />
rusmedel. Om man ställer sig uppgiften att undersöka det sociala<br />
samtalets symbol- och metanivåer om kvinnor och alkohol, vilken<br />
diskurs finner man då "bakom diskursen" i och om den kvinnliga<br />
nykterhetsrörelsen? Om man försöker besvara dessa frågor framgår<br />
det tydligt, att allt tal om kvinnor och rusmedelsproblem innehåller ett<br />
metatal om kvinnor och samhälle. På denna metanivå finner man<br />
många ambivalenser. Ett mönster som "Home-protection", vilket kunde<br />
utnyttjas som en sköld, bakom vilken kvinnor mer och mer rörde sig ut<br />
ur hemmets skyddande ramar, propagerade inte desto mindre för en<br />
begränsad kvinnoroll. Detta skedde också där kampen mot de rådande<br />
missförhållandena var kritisk. Och det skedde just inom de områden,<br />
där WCTU på ett avgörande sätt bidrog till att utveckla socialt arbete till<br />
ett respektabelt och avlönat kvinnoarbete.<br />
7 Nykterhetsrörelsen tjänade både "utslagning" och<br />
"anpassning"<br />
Studerar man de amerikanska samhällsforskarnas tolkning av<br />
nykterhetsrörelsens roll under 1800-talet, kan man dra den slutsatsen,<br />
att nykterhetsrörelsen tjänade två syften: anpassning och utslagning.<br />
Men också de utslagna kunde "omvändas" till anpassning.<br />
Nykterhetslöftet utgjorde en symbolisk handling, det representerade en<br />
klart formulerad insikt om det egna skeppsbrottet. Denna<br />
självbekännelse kom på modet i en tid, då kapitalismen började sitt<br />
segertåg. Kan vi inte här dra en parallell till den ökande<br />
bekännelsevågen i vår tid - och kan detta i så fall tyda på analoga<br />
förändringar, nya krav som ett samhälle i omvandling ställer på sina<br />
medlemmar?<br />
8 Dagens diskusson om kvinnor, alkohol- och drogproblem<br />
präglas av 1800-talets paradigmföreställningar<br />
Diskussonen om kvinnor och alkohol- och drogproblem har ännu inte<br />
trängt ut ur de paradigmatiska föreställningar som blev uppenbara<br />
under 1800-talet. Skyddet av "hemmet" har till dags dato varit ett<br />
centralt tema i det sociala och terapeutiska behandlingsarbetet visavis<br />
alkoholism, och fortfarande talas det om "broken homes", dvs splittrade<br />
familjer respektive familjer som avviker från den idealiserade<br />
familjebilden. I dag liksom på den tiden beskrivs de enorma
24<br />
förändringar, som relationerna mellan könen och generationerna<br />
genomgår, gärna i termer av (alkohol- eller annat) beroende. Som<br />
exempel kan man här hänvisa till kvinnors förmenta "kärleksträngtan"<br />
samt till föreställningen om alkoholisthustrurs "medberoende" som en<br />
självständig sjukdom.<br />
II TESER OM KVINNORNAS ROLL I DEN MODERNA<br />
ALKOHOLISMRÖRELSEN SEDAN 1900-TALETS MITT<br />
Vilka likheter kan man då finna mellan 1800-talets nordamerikanska<br />
nykterhetsrörelse och den moderna alkoholismrörelsen? Jag har i min<br />
avhandling beskrivit vissa karakteristiska faser, som 1800-talets<br />
nykterhetsrörelse genomgick och jag skall här diskutera frågan<br />
huruvida man i den moderna alkoholismrörelsen kan finna liknande<br />
skeden.<br />
I den första fasen arbetar kvinnor och män var för sig för ett<br />
gemensamt mål och förhåller sig positivt till idéer om "den sanna<br />
kvinnotillvaron" och "husligheten".<br />
I den andra fasen uppstår det så småningom ett pris för, en avigsida<br />
av, kvinnans respektabilitet och ansvar. Männens dryckesvanor blir<br />
kvinnornas egentliga alkoholproblem och den kvinnliga alkoholisten<br />
måste därför osynliggöras i den offentliga debatten. Om man ser på<br />
den tidiga alkoholismrörelsen, perioden från 1933 till början av 1960talet,<br />
kan man påvisa väsentliga förändringar, som entydigt<br />
sammanhänger med den annorlunda sociala organiseringen av<br />
könsrollerna. I den moderna alkoholismrörelsen finns det, och det är ett<br />
viktigt kännetecken, inte längre någon uppdelning efter kön i officiella<br />
organisationer. Män och kvinnor arbetar tillsammans för ett<br />
gemensamt mål. Till den tidiga moderna alkoholismrörelsens kvinnliga<br />
pionjärer hör framstående f d kvinnliga alkoholister som Marty Mann,<br />
som bildade och länge basade för National Council on Alcohol (NCA),<br />
vars lokala utbredning erinrar om WCTUs. Även hennes arbete inom<br />
det offentliga livet dikterades emellertid av föreställningen om att<br />
förbättrandet av kvinnornas situation, som påverkas negativt av<br />
alkoholproblemen, tjänar som ett stöd för de drickande männens<br />
tillfrisknande. Först sent, nämligen under slutet av 1960-talet och<br />
därefter, tar Marty Mann tydligare ställning till den dubbla
25<br />
stigmatiseringen av de alkoholberoende kvinnorna, som varit<br />
kännetecknande också för den moderna alkoholismrörelsen. (Appel<br />
1990 b). Priset för kvinnans respektabilitet i det offentliga livet var<br />
alltså, också här, enigheten med männen om att de kvinnliga<br />
alkoholisterna inte skulle tas upp i diskussionen om alkoholproblemen.<br />
För det tredje har jag för den gamla nykterhetsrörelsen konstaterat en<br />
tredje fas, då arbetsdelningen mellan könen ifrågasattes inom rörelsen.<br />
Väsentliga krav under denna tid var rätten till skilsmässa, rösträtt och<br />
organisatorisk självständighet. Kännetecknande för denna tid var<br />
dessutom, att nästan alla feminister under 1800-talet helt självklart slöt<br />
upp bakom nykterhetsrörelsen och konsekvent stödde den, även om<br />
deras politiska engagemang hade andra tyngdpunkter. Vid mitten av<br />
1900- talet hade kvinnorna sedan några årtionden tillbaka redan<br />
tillkämpat sig de rättigheter, som 1800-talets kvinnor stred för. I USA<br />
ökade skilsmässorna kraftigt i slutet av 1960-talet och det var ofta<br />
kvinnor som tog initiativ till skilsmässa. 1960-talet var också det<br />
årtionde då den andra kvinnorörelsen började att artikulera sig och det<br />
uppstod oavhängiga politiska kvinnoorganisationer. I motsats till den<br />
gamla kvinnorörelsen kan man emellertid utgå från att den första<br />
generationens kvinnor i den nya kvinnorörelsen själv konsumerade<br />
alkohol och inte bara rökte cigaretter.<br />
För det fjärde har jag för den tidiga nykterhetsrörelsen påvisat en fas,<br />
då kvinnorna utvidgade och överskred gränser, genom att ta upp<br />
privata spörsmål på den offentliga arenan. Detta är också ett väsentligt<br />
tema inom den nya kvinnorörelsen, som har blivit känt under parollen<br />
"Det privata är politiskt". I motsats till den första, med<br />
nykterhetsrörelsen nära förbundna kvinnorörelsen, har temat alkohol<br />
och våld många år varit helt tabubelagt i den nya kvinnorörelsen -<br />
också i kvinnohusrörelsen, som grundat hus för misshandlade kvinnor.<br />
Först undet 1980-talet har man i den offentliga diskussionen<br />
uppmärksammat i vilken förfärande stor utsträckning våld och<br />
erfarenheter av sexuellt missbruk finns med i drog- och<br />
alkoholberoende kvinnors livshistorier. Denna öppning i diskussionen<br />
krävde för det första ett synliggörande av kvinnors missbruksproblem,<br />
och för det andra en modifiering av nykterhetsidén så att "anständiga"<br />
kvinnor, som tidigare inte druckit alls, nu kunde ha ett moderat<br />
alkoholförbruk (Fillmore 1984). Därmed fullbordades med några<br />
årtiondens försening ett offentligt erkännande av det faktum, att kvinnor<br />
sedan länge hade blivit alkoholkonsumenter.
26<br />
Under 1800-talet tillkom här en fas, som innebar att tyngdpunkten i det<br />
kvinnliga nykterhetsarbetet väsentligt försköts: från kvinnor som<br />
handlade i männens nykterhets namn till kvinnopolitik i nykterhetens<br />
namn. Vid denna tid bildades Woman's Christian Temperance Union,<br />
som utvecklades till den viktigaste kraften i det sociala arbetet. Inom<br />
den moderna alkoholismrörelsen kom kvinnofrågan upp på den sociala<br />
dagordningen vid en tidpunkt, då alla lågt betalda tjänster inom det nu<br />
professionaliserade och betalda sociala arbetet dominerades av<br />
kvinnor. Kvinnor inom socialt arbete och kvinnor som forskade i sociala<br />
frågor inriktade nu sin uppmärksamhet på kvinnofrågan, och blickarna<br />
riktades mot en speciell kvinnokategori: hemmafruarna. Den första bok<br />
om kvinnliga alkoholister, som utkom i USA, var Marian Sandmans<br />
"The Hidden Alcoholic", och denna dolda alkoholist var den drickande<br />
hemmafrun i de amerikanska städernas förorter. Samtidigt upptäcktes<br />
hemmafrun/alkoholisthustrun av alkoholistbehandlingsindustrin och de<br />
nya terapirörelserna, i synnerhet familjeterapin.<br />
1800-talets nykterhetsrörelse hade propagerat för idén om kvinnans<br />
moraliska överlägsenhet och därvid gjort medelklassfamiljens modell<br />
till sitt ideal, som både hemmafrun och "the self-made man"<br />
gemensamt arbetade på att förverkliga. Målet var inte bara att<br />
feminisera nykterhetsrörelsen utan att feminisera det offentliga livet<br />
som helhet. Nykterheten betraktades under 1800-talet som en<br />
väsentlig del av en progressiv livsstil, en analogi som ju inte går igen i<br />
de progressiva rörelserna under 1960- och 1970- talet. Inom den<br />
moderna alkoholismrörelsen har det uppstått en märklig<br />
arbetsfördelning då det gäller kvinnors alkoholproblem. Om man tar<br />
alkoholforskningen som exempel, kan man uppställa tesen, att<br />
kvinnors alkoholproblem nu är de problem, som resulterar ur att<br />
kvinnorna själva är alkoholister. Inom den nordamerikanska och<br />
internationella alkohol- och alkoholismforskningen finns det idag ingen<br />
mer betydande diskussion om kvinno(alkohol)frågan, som skulle utgå<br />
från kvinnofrågan som sådan. De bestående elementen i<br />
alkoholdiskursen är beskrivningarna av kvinnors drickande som<br />
avvikande från mäns, och antagandet - speciellt vid den tidpunkt då<br />
kvinnoalkoholismen "återupptäcktes" - att kvinnorna "emanciperas"<br />
också i frågan om rusmedelsbruk. Det vill säga "emancipation" tolkas<br />
som kvinnlig erövring av manliga domäner, även till priset av<br />
rusmedelsberoende och -skador.<br />
Därmed förblir den klassiska rollfördelningen mellan mannen som<br />
dricker och kvinnan som inte dricker oifrågasatt. I vissa fall kan man
27<br />
dock se en modifiering/anpassning av denna tes till de moderna<br />
sociala realiteterna. Man erkänner nu också offentligt, med några<br />
årtiondens försening, inom alkoholforskning och - behandling, den<br />
omvandling i de kvinnliga dryckesmönstren som fullbordades redan<br />
under förbudstiden: kvinnor hade blivit dryckeskompanjoner. Man<br />
behöver i mindre utsträckning kopplingen till de drickande männen för<br />
att kunna konstituera kvinnornas alkoholproblem. Ytligt sett verkar<br />
alltså alkoholforskningsdiskursen stå inför ett paradigmskifte så att de<br />
alkoholiserade kvinnorna nu görs till "producenter" av kvinnors<br />
alkoholproblem. Dessa kvinnor diskuteras växelvis som<br />
"förmanligande" respektive representanter för "det genuint kvinnliga"<br />
(jfr Vogt 1990). Vad som hittills inte blivit något centralt tema, med<br />
något undantag (Appel 1990 a), är antitesen till den alkoholiserade<br />
kvinnan: alla de kvinnor som fortfarande håller fast vid ett<br />
nykterhetsideal som dikterar att kvinnor med alla tänkbara medel skall<br />
försöka kontrollera sina mäns drickande och få dem att omfatta<br />
nykterhetsrörelsens ideal: avhållsamhet plus ett familjeliv i<br />
medelklassen. Jag tänker här bl.a. på kvinnor som själva, trots<br />
umbäranden och hot till följd av makens eller faderns alkoholism, inte<br />
viker från hans sida och ofta, om än bara till skenet försöker<br />
upprätthålla medelklassrespektabiliteten.<br />
I motsats till vad som var fallet inom den klassiska nykterhetsrörelsen,<br />
som betonade kvinnofrågan, kan man inte upptäcka någon sådan<br />
tendens inom den moderna alkoholismrörelsen - man kan snarare tala<br />
om en nedvärdering eller omvärdering av kvinnofrågan. Denna<br />
tendens är tydlig inom den moderna alkoholismrörelsen och<br />
behandlingsindustrin, där den nya modellen av alkoholism respektive<br />
dess utvidgade version, medberoendet, växt fram. Märkligt är, att de<br />
tidiga publikationer, som gjort medberoende-temat populärt, alla är<br />
skrivna av kvinnor (exempelvis Wegscheider 1981 och Rennert 1989).<br />
Trots dessa kvinnliga amerikanska författares uppenbara distans till<br />
feminismen, vilken bland annat syns i det faktum att det i det första<br />
årtiondets diskurs om medberoende inte fanns någon direkt koppling<br />
till kvinnorörelsens idéer, kan man finna en väsentlig parallell till 1800talets<br />
kvinnliga nykterhetsrörelse. Också Woman's Christian<br />
Temperance Union beredde väg för en stor grupp kvinnor, i första hand<br />
medelklasskvinnor, att frigöra sig på konformistiska villkor. Det hör till<br />
illusionerna, i båda dessa kvinnorörelser, att kvinnans frigörelse<br />
uteslutande är en frivillig handling och inte en del av samhällets<br />
modernisering som helhet. Därmed förblir medberoendemodellens<br />
sociala och kulturella betydelse dold, trots att just denna modell har
28<br />
sina uppenbara paralleller till moderniseringen av könsrelationerna och<br />
en samhälleligt nödvändig kvinnoemancipation. Samarbete eller<br />
kamratskap är den ideologi, som under 1900-talets sista fjärdedel<br />
varaktigt har omstrukturerat samlivet mellan könen. Gammalmodig, för<br />
att uttrycka det slarvigt, är den kvinna, som bygger upp sin<br />
självuppfattning på en traditionell manlig försörjning och ett liv indelat i<br />
en huslig kvinnlig och en värdslig manlig sfär. Även om denna<br />
underordning och detta existensiella beroende för kvinnor inom de<br />
breda mellanskikten inte längre erbjuder någon tryggad existens,<br />
består dock mannens dominans i själva partnermodellen. Han är<br />
referenspunkten i kvinnans relationella emancipation.<br />
Medberoendemodellen formulerar detta på så sätt, att kvinnan som en<br />
följd av sitt samliv med en alkoholist utvecklar egna karakteristiska<br />
symtom, dvs "medberoende". Vid en närmare granskning av denna<br />
modell kan man emellertid konstatera, att det här är frågan om<br />
"kejsarinnans nya kläder" och att de gamla nykterhetsidéerna om<br />
kvinnans roll ingalunda har övervunnits. Den med<br />
medberoendemodellen sammanhängande medikaliseringen av<br />
kvinnors ekonomiska och sociala beroende kan jag inte gå in på här,<br />
men den bildar bakgrunden för följande avsnitt. Jag skall där diskutera<br />
populariseringen och spridningen av medberoendemodellen inom<br />
missbrukarvården utgående från följande fråga: Behöver anhöriga till<br />
personer med rusmedelsproblem själva hjälp, eller behöver<br />
missbrukarvården de anhörigas hjälp - denna fråga skall jag belysa<br />
genom nio "iakttagelser".<br />
1: Vilka är aktörerna?<br />
Det viktigaste man kan säga om de sociala grupper, som kommer i<br />
kontakt med varandra i medberoendemodellen är: i båda grupperna<br />
(på behandlingssidan, på klientsidan) finns mycket flera kvinnor än<br />
män. Bland de anhöriga till alkoholister finner vi endast undantagsvis<br />
män, däremot är männen mera talrikt representerade på de övre<br />
hierarkiska nivåerna inom missbrukarvården och -forskningen.<br />
Relationen anhörig-rådgivare är oftast en relation mellan två kvinnor,<br />
medan den drogberoende själv, mannen, inte själv deltar i<br />
interaktionen.
2: Vardagliga beroenden<br />
29<br />
Äktenskapslöftet innehåller en sats om att man skall älska varandra i<br />
nöd och lust. En väsentlig aspekt i varje längre förbindelse eller<br />
vänskap är, att parterna vet att man kan lita på den andre såväl när det<br />
går bra, som när det går dåligt. Detta är en ovillkorlig förutsättning för<br />
spädbarnets uppväxt till människa och för vuxenlivets utvecklings- och<br />
mognadsprocesser. De här basala förutsättningarna kompliceras<br />
emellertid alltmer ju mera förgrenade samlevnadsförhållandena blir och<br />
ju tydligare de moderna arbetsvillkoren gynnar individer som är utan<br />
bindningar och som därför kan ses som ersättningsbar rörlig<br />
arbetskraft.<br />
Denna autonoma individ behöver dock inte obetingat vara självständig<br />
och oberoende; han kan lika väl uppfattas som en individ, som för<br />
tillfredsställandet av sina emotionella, sociala och sexuella grundbehov<br />
är hänvisad till andra, främst kvinnor. I Förbundsrepubliken tillhör det<br />
de allmänna förutsättningarna för en karriär inom direktörsvärlden, att<br />
den framgångsrike företagsledaren har ett väl fungerande familjeliv.<br />
Hans utveckling är i högsta grad beroende av just detta, utan att någon<br />
skulle komma på idén att uppfatta den framgångsrike företagsledaren<br />
som en "beroende" man. En kvinna, som stöder sin mans<br />
karriärsträvanden i enlighet med sin traditionella sociala roll i<br />
samhället, eller en chefssekreterare som fyller samma funktion i<br />
enlighet med sin sociala roll, åtnjuter därför socialt erkännande om inte<br />
t o m beundran.<br />
3: Kvinnoförtryck - ett omodernt perspektiv<br />
I den tidiga feministiska diskussionen betonades kraftigt sambandet<br />
mellan samhällets kvinnoförtryck, mäns och kvinnors olika rättigheter<br />
och kvinnors därav betingade sociala och ekonomiska beroende av<br />
män. Sedan dess har kvinnoforskningen gjort en hel del för att belysa<br />
hur kvinnors liv präglas av dessa beroendeförhållanden. Inom den<br />
feministiska diskursen har ekonomiskt oberoende utpekats som en<br />
viktig förutsättning för kvinnors självbestämmanderätt. Det finns<br />
emellertid ett bekvämt missförstånd eller en feltolkning av feminismen,<br />
som inskränker kvinnors frigörelse till just detta. Kvinnors frigörelse<br />
reduceras till konkurrens med männen på arbetsmarknaden. Den<br />
politiska kvinnorörelsen och kvinnoforskningen har också visat på en<br />
annan aspekt av kvinnors beroende: rollen som försörjare och
30<br />
omhändertagare av barn, män och gamla, en roll som tidigare<br />
uppfattats som så självklar att man inte insett samhällets fullständiga<br />
beroende av den. Kvinnans fullständiga ansvar för det primära<br />
reproduktionsarbet i hemmet har gett henne sekundär status ute i<br />
samhället (Walcker-Mayer 1984).<br />
4: Kvinnans livsstyrka och den "dolda" emancipationen<br />
Kvinnor, som beskriver sitt liv med alkoholiserade äkta män, berättar<br />
ofta att männens alkoholproblem har ingripit i kvinnorollen på så sätt,<br />
att kvinnorna tvingats överta hela familjeansvaret. Kvinnor har då börjat<br />
göra saker, som tidigare inte anförtrotts dem och som de inte heller<br />
trott sig kunna klara av. De har fått ta hand om ekonomin och sköta<br />
familjeangelägenheterna utåt, de har blivit tvungna att yrkesarbeta mer<br />
- vilket de ofta betraktat som mycket tillfredsställande. Denna<br />
utveckling tycks ofta leda till ökad kvinnlig självständighet och till en<br />
frigörelse från den traditionella hemmafrurollen.<br />
Många kvinnor upplever sig, som en följd av mannens alkoholism, vara<br />
honom moraliskt överlägsen. Ju svagare mannen blir på grund av sitt<br />
alkoholberoende, ju mera går bilden av den svaga kvinnan i kras. T o<br />
m våld och misshandel kan bara temporärt ifrågasätta de nya<br />
erfarenheter, som kvinnan gör. Om våldet går för långt, vilket i de flesta<br />
fall betyder att det drabbar barnen, börjar kvinnan tänka på att fly<br />
äktenskapet och lämna sin make. Detta är emellertid en oerhört svår<br />
väg att gå för många kvinnor. En kvinna som lämnar sin alkoholiserade<br />
man ifrågasätter medvetet eller omedvetet de värden, normer och<br />
begränsningar, som hon präglats av i sin roll som maka.<br />
Utgående från sina erfarenheter av arbete med kvinnor, som kommit till<br />
en rådgivning till följd av sina problem med en alkoholiserad partner,<br />
skrev Carmen Walcker-Mayer redan för nästan tio år sedan: "För att<br />
ifrågasätta de värden och normer, som omger våra kvinnoliv, måste vi<br />
relatera kvinnors individuella liv till den samhälleliga kontexten.<br />
Ideologiska diskussioner måste föras och invanda föreställningar<br />
måste ifrågasättas. Samtidigt borde man försöka finna alternativ till den<br />
etablerade arbetsfördelningen i familjen och till kvinnors ensidiga<br />
intresseinriktning på man och barn" (Walcker-Mayer 1984:83).<br />
Dessvärre har det ännu inte förts någon ideologisk diskussion inom<br />
missbrukarvården. De svårigheter, påfrestningar och begränsade<br />
handlingsalternativ, som kännetecknar de anhörigas (typiskt hustrurs
31<br />
och mödrars) situation har inte relaterats till det kontextuella, sociala<br />
kvinnoförtrycket. Diskussionerna har vanligen koncentrerats till en<br />
enda punkt: kvinnans frigörelse, som av den ena parten utnämnts till<br />
mål för terapin, av den andra parten till syndabock. Den gemensamma<br />
nämnaren för dessa ståndpunkter har så blivit begreppet<br />
"medberoende".<br />
5: "Medberoendet" upptäcktes vid rätt tidpunkt<br />
Vad menas med medberoende? Begreppet blev i USA först känt som<br />
"medalkoholism". I början av 1970-talet bidrog såväl familjeterapins<br />
utveckling som kommersialiseringen av behandlingen av medelklassalkoholister<br />
till, att de anhöriga mer och mer drogs in i blickfältet.<br />
Tidigare hade de anhöriga under årtionden varit i skymundan, både i<br />
behandlingssystemet och i alkoholforskningen. De anhöriga, som<br />
organiserat sig, hade inriktat sina krafter på nationella organisationer<br />
som National Councils on Alcoholism (NCA) för att övervinna<br />
stigmatiseringen av alkoholisterna. Dessa kvinnor har enligt min<br />
mening kraftigt bidragit till att alkoholismen i dag i USA så allmänt<br />
betraktas som en sjukdom. Vid sidan av denna verksamhet, som i<br />
första hand sköttes av gifta kvinnor, kom så den kontinuerliga tillväxten<br />
av Al-Anon-familjegrupper, som orienterade sig i riktning mot AAs<br />
arbetssätt. Al-Anon-gruppernas arbete å sin sida fick ett stort stöd och<br />
ofta direkt reklam av många inom NCA. Den enligt vad jag känner till<br />
äldsta publikation som använder sig av ett socialt övergripande synsätt<br />
på alkoholismens olika interaktionssystem, "Alkoholismen - en lögnens<br />
karusell" (Kellermann 1969), härrör sig från denna miljö.<br />
Med begreppet "medalkoholism" tog man emellertid ytterligare ett steg:<br />
nu uppfattade man inte längre alkoholism som en individs sjukdom<br />
utan som en familjesjukdom. Ur detta familjesjukdomsbegrepp<br />
utvecklades sedan termerna medalkoholism och paraalkoholism.<br />
Därmed avsågs prototypiska beteende-, reaktions- och<br />
bearbetningsmönster hos vuxna (med)familjeanhöriga samt bland barn<br />
och ungdom (para) (Greenleaf 1981). När man sedan inom<br />
alkoholistbehandlingen mer och mer övergick till att använda<br />
begreppet "chemical dependency", kom man analogt att tala om<br />
"medberoende" i stället för "medalkoholism". Begreppen användes i<br />
slutet av 1980-talet nästan uteslutande i populära publikationer med<br />
råd och anvisningar för behandling av alkoholsjukas familjer. I dessa<br />
publikationer håller man envist fast vid den generella uppfattningen av
32<br />
mannen som alkoholist och kvinnan som "medberoende", trots att man<br />
i en del av förorden kan finna en hänvisning också till "medberoende"<br />
män.<br />
Begreppet "medberoende" har den enorma fördelen, att kvinnans<br />
reella, samhälleligt betingade beroende av mannen osynliggörs. Man<br />
talar inte längre om kvinnors generellt utsatta position i ett patriarkaliskt<br />
samhälle, utan om den gifta kvinnans "medberoende" av mannens<br />
alkoholism. Man talar inte heller om mannens allmänna beroende av<br />
sin fru, jfr fallet med den framgångsrike mannen ovan.<br />
Under de allra senaste åren har "medberoendet" inte längre uppfattats<br />
som ett motiverande begrepp i mannens sjukdomsbild, utan som en<br />
självständig (alkohol)sjukdom (se Rennert 1989). Fortfarande är det<br />
huvudsakligen kvinnor som diagnostiseras enligt<br />
medberoendesyndromet; enstaka undantag från denna regel är vuxna<br />
barn till alkoholister.<br />
6: Saneringsförsöken av "the broken home"<br />
Medberoendebegreppet har, enligt min mening, uppstått i ett socialt<br />
och kulturellt sammanhang präglat av en feminism som är beredd till<br />
konformism. Begreppet propagerar för den på kompanjonskap<br />
baserade familjen, i vilken var och en lär sig att bära sin del av<br />
ansvaret och prövningarna utan att bearbeta de efter patriarkaliska<br />
principer strukturerade beroendenaförhållandena mellan könen. Med<br />
medberoendefilosofin görs "the broken home" respektive familjen till<br />
patient. Kvinnor betalar ett högt pris för denna partnerrelation, som<br />
först och främst kräver att kvinnan är en partner i sjukdomsinsikten.<br />
Bara på så sätt kan man enligt medberoendeuppfattningen uppnå en<br />
stabilisering av "the broken home" och få till stånd ett tillfrisknande i<br />
familjesystemet. Det är kvinnan som har blivit sjuk, eftersom hon har<br />
anpassat sig till de förändrade krav och utmaningar i par- respektive<br />
familjedynamiken, som mannens alkoholproblem förorsakat. I regel har<br />
hon blott försökt att efter bästa förstånd och samvete vara en god<br />
maka och mor, något som samhället även förväntar sig av henne,<br />
också i fall av svåra och kroniska sjukdomar. Av män förväntar man sig<br />
inte detta. Män uppfostras inte till att åsidosätta sina intressen till nytta<br />
för andra, och inte utsätts de heller för samma massiva sociala tryck,<br />
om de skiljer sig från en kvinna med alkoholproblem. Enligt<br />
amerikanska undersökningar stannar cirka nio av tio gifta kvinnor kvar
33<br />
hos sina män, när dessa börjar gå i terapi. Däremot är bara en av tio<br />
kvinnor fortfarande gift när de börjar gå i terapi. En väsentlig orsak till<br />
denna ojämlikhet är pengar, löner, gratis kvinnoarbete och därmed<br />
ekonomiskt beroende bland kvinnor med minderåriga barn.<br />
7: Alkoholistbehandlingen är beroende av familjemedlemmarnas<br />
hjälp<br />
Att ta upp teman som makt och pengar, samt fördelningen av makt,<br />
vanmakt - och inte bara ekonomiskt beroende - i arbetet med<br />
alkoholisters familjemedlemmar skulle kunna visa sig vara en känslig<br />
fråga. Finns det inte en beroenderelation mellan den instans som<br />
erbjuder hjälp och de medhjälpande familjemedlemmarna, och är det<br />
inte denna medhjälp som visar sig vara det bästa receptet för<br />
framgång i behandlingen på lång sikt? Naturligtvis uttrycker man det<br />
inte så. Inom alkoholistvården talar man hellre om starka sociala band<br />
som det ur prognossynpunkt mest gynnsamma. Men vem är det som<br />
skapar de sociala banden? Det är de gifta kvinnor, mödrar och<br />
väninnor, som görs till samarbetspartners i alkoholistvården, när de väl<br />
insett att de "hjälper sig själva" genom att stå vid mannens sida.<br />
Detta är, enligt min mening, utgångspunkten för det intresse för gifta<br />
kvinnor och klientens familj i övrigt som uppstått i<br />
behandlingsinstitutionerna. Den centrala frågan här är emellertid: vem<br />
är egentligen beroende av vem i dessa relationer? För mig är det<br />
uppenbart, att de som erbjuder behandling och vård för alkoholism i<br />
allra högsta grad behöver en bra kvinnlig partner för att uppnå goda<br />
vårdresultat. Detta motiv hemlighålls emellertid; i stället för att tala om<br />
den gifta kvinnans plikt att sörja för att hennes man inte får något<br />
återfall, talar man i dag om "partnerns stöd". Alternativt, och här döljer<br />
sig en viss cynism, talar man om att kvinnan måste bli fri från sitt<br />
"medberoende" för att kunna ingå i en sund förbindelse med sin man.<br />
8: "Medberoende" - en kringgående strategi?<br />
Varför välkomnades och välkomnas då detta begrepp just av kvinnor?<br />
Kanske för att det tillåter kvinnor, som arbetar inom alkoholistvården,<br />
att arbeta med kvinnliga klienter?. Men, om medberoende är en<br />
kvinnosjukdom, så borde väl kvinnorna få någon form av behandling?
34<br />
Kravet på att kvinnan och mannen gemensamt skall bearbeta<br />
problemen, (vilket i regel betyder den gemensamma tiden av superi<br />
eller drogberoende), kan i den framgångsrika behandlingsstatistikens<br />
intresse i de flesta fall genomdrivas. Också här handlar det emellertid<br />
mestadels om en kärlekstjänst, som i första hand kvinnor är beredda<br />
till. I praktiken innebär detta att en genomgripande diskussion om<br />
nödvändigheten av nya kvinno- och mansroller inom alkoholistvården<br />
omöjliggörs. En sådan diskussion skulle också, enligt min uppfattning,<br />
rucka på maktfördelningen mellan könen i själva behandlingssystemet.<br />
9: Begreppets terapeutiska värde<br />
Förespråkarna för medberoendemodellen säger sig använda den för<br />
att åskådliggöra systeminteraktionen i familjelivet, för att ge de<br />
involverade männen och kvinnorna bättre självinsikt och förmåga att<br />
reflektera över de egna erfarenheterna. Detta åskådliggörande gäller<br />
emellertid inte ojämlikheten mellan män och kvinnor i samhället.<br />
Därmed blir de terapeutiska teamarbetet mindre komplicerat och<br />
klienternas försvarsmekanismer mindre massiva än om man kallat<br />
sakerna vid deras rätta namn.<br />
Medberoendemodellen påverkar också relationen mellan den kvinnliga<br />
terapeuten och hennes kvinnliga klient. Allt det, som annars kunde<br />
beskrivas som ömsesidigt misstroende mellan kvinnor i<br />
missbrukarvården kan i viss mån sopas under mattan med hjälp av<br />
medberoendemodellen. Det förefaller som om denna modell för många<br />
kvinnliga terapeuter för första gången möjliggjorde en empatisk kontakt<br />
med de rådsökande kvinnorna. Detta är en behandlingsaspekt som<br />
inte bör underskattas (Walcker- Mayer 1990). Medberoendemodellen<br />
har också banat väg för kvinnogrupper på behandlingsinstitutionerna,<br />
till och med på de mest traditionella institutionerna. Den avlastande<br />
och befriande funktion dessa kvinnogrupper har haft kan vara en viktig<br />
faktor i de "terapeutiska" framgångarna. Förvånansvärt ofta skiljer sig<br />
dock kvinnor från sina män efter behandlingen. Jag förmodar, att det<br />
här rör sig om kvinnor, som inte längre vill dansa efter mannens pipa<br />
och nöja sig med att leva ett andra rangens liv, och som därför hämtar<br />
kraft ur en kvinnogrupp. Många män får också en oerhörd ångest, när<br />
kvinnor blir medlemmar i "sådana där" grupper.
III SLUTSATSER<br />
35<br />
Jag är därmed färdig med mina iakttagelser och hoppas, att jag har<br />
lyckats skissera den innehållsliga och ideologikritiska diskussionen om<br />
begreppet medberoende. Vad diskussionen egentligen borde ha<br />
handlat om är kanske: hur mycket medberoende från kvinnans sida<br />
behöver mannen egentligen för att inte vara tvungen att se sig om efter<br />
en ny mansroll?<br />
Först under de senaste åren har ansatserna inom den feministiska<br />
terapin gjort sitt intåg i diskussionen om familjeterapi (jfr McGoldrick<br />
1989). Från den feministiska terapin kommer nu kravet om att familjen<br />
inte betraktas som en könsneutral helhet. Samtidigt kommer de första<br />
ansatserna till en feministiskt orienterad tolking av de sociala<br />
könsrelationerna i samhället och den roll som alkoholismen kan spela<br />
som förmedlare av dessa relationer och som förändrare i riktning mot<br />
rollöverskridande. Bepko & Krestan (1985) är ett exempel på dessa<br />
nya feministiska tendenser; de knyter ihop kvinnofrågan och<br />
kvinnopolitiken med nykterhetsfrågan, så som man gjorde i den gamla<br />
nykterhetsrörelsen. I motsats till andra kvinnliga författare, som helt<br />
sluter upp kring självständighetens credo (exempelvis Wilson-Schaef<br />
och Norwood), försöker Bepko & Krestan synliggöra mäns och<br />
kvinnors ömsesidiga beroende. Alkoholismen blir för dem en metafor<br />
för beroende - detta beroende som i vår tid till den grad har förnekats!<br />
Detta synsätt kan i framtiden medföra ett paradigmskifte, som<br />
ifrågasätter grundläggande antaganden om rusmedelsberoendets och<br />
nykterhetens karaktär (Helfferich 1990).<br />
Översättning från tyska: Ulf Modin och redaktörerna
REFERENSER<br />
36<br />
Appel, Ch. (1991): Frauen - Alkohol - Gesellschaft. Zur Relevanz und<br />
Aktualität der Amerikanischen Temperenzbewegung. Lambertus-<br />
Verlag Freiburg.<br />
Appel, Ch. (1990 a): Women, Alcohol, Society or: how important was<br />
alcohol for the 19th century Women's Temperance movement and how<br />
important is it to bring back that history to modern discussions on<br />
women and alcohl problems?, uppsats framlagd vid 16th Annual<br />
Alcohol Epidemiology Symposium i Budapest, 38 Juni, 1990.<br />
Appel, Ch. (1990 b): Der Mut der Marty Mann, ingår i: Suchtreport<br />
5/90, s. 50-55.<br />
Bepko, C; Krestan, J.A. (1985): The Responsibility Trap. A Blueprint for<br />
Treating the Alcoholic Family. The Free Press, New York/ Collier<br />
MacMillian Publishers, London.<br />
Epstein, B.L. (1981): The Politics of Domesticity. Women, Evangelism<br />
and Temperance in Nineteenth-Century America. Wesleyan University<br />
Press, Middletown, Connecticut.<br />
Fillmore, K.M. (1984): "When Angels Fall": Women's Drinking as<br />
Cultural Preoccupation and as Reality, ingår i: Wilsnack, S.; Beckman,<br />
L. (red.) Alcohol Problems in Women. New York 1984.<br />
Greenleaf, J. (1981): Co-Alcoholic. Para-Alcoholic. Who's Who and<br />
What's the Difference? Jael Greenleaf, Los Angeles.<br />
Gusfield, J. (1963, 1986): Symbolic Crusade. Status Politics and the<br />
American Temperance Movement. Urbana 1963.<br />
Harris, K. (1979): Feminism and Temperance reform in the Boulder<br />
WCTU, ingår i: Frontiers, 1979, Vol. IV, No. 2, s. 17-24.<br />
Helfferich, C. (1990): Neue Mythen oder Alte Beliebigkeiten oder ...?, i:<br />
Appel, Ch. (red.) Der Feministische Blick auf die Sucht, utkommer som
37<br />
materialband 9 Facetten feministischer Theoribilddung, utges av<br />
Frankfurter Frauenschule, Frankfurt/Main.<br />
Kellermann, J. (1969): Alcoholism, a Merry-go-round named Denial,<br />
utgiven av Al-Anon Family Groups Headquarter Inc., New York.<br />
Levine, H.G. (1990): Temperance Cultures: Alcohol as a Symbol of<br />
Danger in Anglo and Nordic Societies, uppsats framlagd vid Society for<br />
the Study of Addiction seminarium "Substance misuse -- What makes<br />
problems?" Windsor, Great Park, England, 25-27 April, 1990.<br />
Levine, H.G. (1980): Temperance and Women in 19th Century United<br />
States, ingår i: Kalant, O.J. (red.) Alcohol and Drug Problems in<br />
Women. New York/London 1980.<br />
McGoldrick m fl (red) (1989): Women in Families. A Framework For<br />
Family Therapy. New York/London.<br />
Norwood, R. (1985): Women who love too much. When you keep<br />
Wishing and Hoping He'll Change. New York.<br />
Powers, M. (1984): Decay from Within: The Inevitable Doom of the<br />
American Saloon, uppsats skriven för International Conference on the<br />
Social History of Alcohol, Berkeley.<br />
Rennert, M. (1989): Co-Abhängigkeit. Was Sucht für die Familie<br />
bedeutet. Freiburg.<br />
Vogt, I. (1986): Alkoholikerinnen. Eine qualitative Interviewstudie.<br />
Freiburg.<br />
Vogt, I. (1990): Frauen, Sucht, Emanzipation: Selbstbilder und<br />
Fremdbilder, i: Appel, Ch. (red.) Der Feministische Blick auf die Sucht,<br />
utkommer som materialband 9 Facetten feministischer Theoribilddung,<br />
utges av Frankfurter Frauenschule, Frankfurt/Main.<br />
Vogt, I. (1991): Gewalt, Frauen und Sucht, ingår i: Jugend und<br />
Gesellschaft, utkommer 1991.
38<br />
Walcker-Mayer, C. (1984): Leben aus Zweiter Hand - weibliche<br />
Existenz durch männliche Abhängigkeit, ingår i: Merfert-Diete,<br />
Ch./Soltau, R. (red.) Frauen und Sucht. Reinbek 1984.<br />
Walcker-Mayer, C. (1990): Mitäterschaft in der Beratungssituation, i:<br />
Appel, Ch. (red.) Der Feministische Blick auf die Sucht, utkommer som<br />
materialband 9 Facetten feministischer Theoribilddung, utges av<br />
Frankfurter Frauenschule, Frankfurt/Main.<br />
Wegscheider, S. (1981): Another Chance. Hope and Health for the<br />
Alcoholic Family. Palo Alto.<br />
Willard, F.E. (1889): Glimpses of Fifty Years, The Autobiography of an<br />
American Woman. Chicago: Women's Temperance Publication<br />
Association.<br />
Willard, F.E. (1905): Do Everything: A Handbook for the World's White<br />
Ribboners. Chicago, nyupplaga.<br />
Wilson-Schaef, A. (1986): Co-Dependence. Misunderstood -<br />
Mistreated. San Francisco.
39<br />
Alkohol som kønssymbol<br />
Konstruktionen af den kvindelige ædruelighed og<br />
udviklingen af de kvindelige drikkemønstre omkring<br />
århundredskiftet<br />
Sidsel Eriksen, Læssøesgade 21, 4 th, DK-2200 København N<br />
1 INDLEDNING<br />
Hvorfor overhovedet beskæftige sig med kvinder og alkohol historisk?<br />
Det fremhæves ofte, at kvinderne stedse har drukket betydelig mindre<br />
end mænd, og at kvindealkoholisme i alt fald før århundredskiftet<br />
tilsyneladende var et helt marginalt fænomen knyttet til hjemløse og<br />
løsagtige kvinder. 1<br />
Kvindens alkoholproblemer var, efter hvad vi ved, i årtierne omkring<br />
århundredskiftet i hovedsagen mandens drikkeri - dvs. rollen som<br />
drankerens hustru. Drankerhustruen er ganske vist også en velkendt<br />
skikkelse tidligere i historien, men samtiden påpegede ofte, at<br />
drankerhustruen i slutningen af 1800-tallet fik mange medhustruer.<br />
Afholdsmanden Ferdinand Nielsen var blandt de mange, der erkendte<br />
og formulerede kvindeproblemet i al sin enkelhed: "Når<br />
Familieforsørgeren drikker, så færdes han ude blandt Folk. Han<br />
kommer i Selskab, om end ikke i det bedste Selskab. Han drikker og<br />
tænker ikke. Men Hustruen, som går i det fattige, øde Hjem, iblandt<br />
forsultne, pjaltede Børn, hun har Tid til at tænke. Og jo mere hun<br />
tænker, jo mørkere bliver hendes Liv." 2 Mandens drikkeri førte ikke<br />
bare ham selv, men også hele hans familie ud i elendighed. Det var de<br />
1 Se Karen Salmose: Kvinnors alkoholbruk i historisk belysning, i:<br />
Kvinnor, alkohol och behandling. En nordisk antologi. NAD-publikation 13,<br />
1986, s. 45 (ff.).<br />
2 Ferdinand Nielsen: Kvindens Stilling til Afholdssagen, i: Dansk<br />
Afholdsblad 12/6 1891, s. 186.
40<br />
drikfældige mænd og deres ulykkelige familier, der dominerede<br />
fattiggårdene. 3<br />
Meget tyder da også på, at mandedrikkeriet havde fået nye og bedre<br />
udfoldelsesmuligheder i slutningen af det forrige århundrede fremmet<br />
af den billige brændevin og udbredelsen af det nye bajerske øl. 4 I takt<br />
med industrialiseringen ved vi, at der kom mange flere værtshuse og<br />
alkoholudskænkningssteder i by og på land, og at disse<br />
udskænkningssteder blev forum for det mandlige fællesskab.<br />
Drikkeriet truede hverdagen - og familien - især i byernes<br />
førstegenerations arbejderhjem: Manden drak ude, blev beruset og<br />
kom sent hjem frarøvet både energi, selvrespekt og penge. Der var<br />
nok en glidende overgang fra et socialt og forløsende drikkeri med<br />
kammeraterne i offentligheden, - et drikkeri, som kunne være med til at<br />
gøre mandens liv i byen udholdelig - til problemdrikkeriet, der gik efter<br />
berusningens virkning mod en fortrængning af den tilværelse, som<br />
bylivet bød ham. Sådan beskrev samtiden det i alt fald.<br />
Kvinders historisk set moderate alkoholforbrug er formentlig<br />
baggrunden for den opfattelse, at kvinden - af natur - skulle være<br />
mindre tilbøjelig til drikkeriet. Denne opfattelse spøger stadig i<br />
forskningen om kvinder og alkohol.<br />
Nu kan man naturligvis ikke afvise, at kvinder fysisk tåler mindre end<br />
mænd. De senere års fremvoksede kvindedrikkeri og<br />
kvindealkoholisme har dog afgjort problematiseret sådanne "naturlige<br />
forklaringer". Det gælder især fremvæksten af kvinders skjulte alkohol-<br />
og psykofarmakaforbrug, men også det nye "maskuline kvindedrikkeri",<br />
som normalt regnes for at være udviklet i takt med, at kvinderne kom<br />
ud på arbejdsmarkedet i offentligheden og dér overtog mandens<br />
drikkevaner. Skønt kvinderne næppe vil nå det mandlige niveau<br />
foreløbig, er denne kvindealkoholisme dog et vidnesbyrd om, at<br />
kvinders lave forbrugsniveau ikke er en gang givet, men - ikke uventet<br />
3 Beretning til Finansministeren om Drikfældigheds-Forholdene i<br />
Danmark (afgiven i September 1882), i: Danmarks Statistik, Statistiske<br />
Meddelelser, Tredje Række, 4de Bind, VI, s. 278.<br />
4 Inge Bundsgaard og Sidsel Eriksen: Hvem disciplinerede hvem? En<br />
kommentar til Poul Porskær Poulsens artikel: Afholdsbevægelsen som<br />
disciplineringsagent, i: Fortid og Nutid bd. XXXIII 1986, 55-69.
41<br />
- et udslag af en begrænsende kvinderolle, 5 hvis gennemslag altså kan<br />
variere over tid.<br />
Det skal her være en tese, at den "ædru og kontrollerende kvinde" er<br />
en metafor, som har afgrænset kvindens naturlige handlingsrum, og -<br />
ikke mindre interessant - også eftertidens forestillinger om kvindens<br />
traditionelle ædruelighed. Intet tyder nemlig på, at kvinderne ikke i det<br />
førindustrielle samfund havde været en integreret del af drikkekulturen.<br />
I alt fald drak de hjemmebrygget øl og sikkert også brændevin, om end<br />
næppe med det samme forbrug som mændene. 6<br />
Hermed skal der knyttes an til den amerikanske kvindehistoriker Joan<br />
W. Scott's tanker om, at de kvaliteter kønnene har ikke er absolutte,<br />
men er meningssystemer af symboler, begreber og metaforer<br />
konstrueret til forskellig tid med forskelligt indhold alt efter de<br />
herskende magtforhold i samfundet. 7<br />
Konstruktionen af metaforen om den ædru og kontrollerende kvinde<br />
var en måde at tilpasse kvinden til en nødvendig og<br />
samfundsbevarende stilling i en tid, hvor samfundet havde behov<br />
herfor - som modvægt til den drikkende og udadvendte mand. 8 I takt<br />
med at mandedrikkeriet blev et tegn på styrke, vitalitet og mandighed,<br />
blev mandedrikkeriets modsætning: ædrueligheden eller et restriktivt<br />
forhold til alkoholen et udtryk for kvindelighed, og for at kvinden havde<br />
udviklet en harmonisk og afklaret kønsidentitet. Fremprovokerede det<br />
5 Herom bl.a. Else Christensen og Kirsten Hvidtfeldt: Kvinders<br />
alkoholmisbrug. En interviewundersøgelse af 19 kvindelige<br />
alkoholmisbrugere, 1982.<br />
6 Se eksempelvis Birgitta Skarin Frykman: Arbetarkultur - Göteborg<br />
1890, 1990, ss. 93, 270 ff.<br />
7 Joan W. Scott: Gender: A Useful Category of Historical Analysis, i:<br />
The American Historical Review, 91, 5 1986,s.1063fff. Begrebet socialt køn<br />
har Scott udviklet i Joan W. Scott: Gender and Politics of History, New York<br />
1988.<br />
8 Mark Edward Lender: A Special Stigma: Women and Alcoholism in<br />
the Late 19th and Early 20 Centuries, i: David L. Strug, S. Priyadarsini and<br />
Merton M. Hyman (ed.): Alcohol Interventions. Historical and Sociocultural<br />
Approaches, New York, 1986; Jonas Frykman och Orvar Löfgren: Den<br />
kultiverade människan, 1989, s. 86 m.fl.s.
42<br />
tiltagende mandedrikkeri konstruktionen en ny diskurs omkring<br />
kvinders forhold til alkoholen?<br />
Provokerende kunne man opstille alkoholens forhold til kønnet omkring<br />
århundredskiftet skematisk, hvor felterne øverst til venstre og nederst<br />
til højre betegner henholdsvis alkoholen som et mandighedssymbol og<br />
ædruelighed som et kvindelighedssymbol. Det fører til, at<br />
kvindedrikkeriet og mandeædruelighed skulle være henholdsvis<br />
ukvindeligt og umandigt.<br />
Figur 1 Alkoholen som kønssymbol 1890<br />
Alkoholbrug<br />
Kønsrolle<br />
Drikkende Afholdende<br />
♂ -Rollen Stærk, Svag,<br />
robust og impotent og<br />
mandig kraftesløs<br />
♀ -Rollen Svag, Stærk,<br />
løsagtig og ren, ærbar og<br />
liderlig kvindelig<br />
Nu er det nok svært at placere selve konstruktionsprocessen alene til<br />
årtierne omkring århundredskiftet om end tidens store<br />
samfundsforandringer ellers taler for det. Det skal heller ikke være<br />
sagt, at kvinderne blindt accepterede den dem tildelte rolle. En del<br />
kvinder protesterede både ved ikke at opfylde den ædru og<br />
kontrollerende rolle eller ved at drikke eller gå ud i offentligheden. Vi<br />
kan undersøge og bestemme mekanismerne i den kvindelige<br />
alkoholdiskurs eller den konkrete virkelighed, som kvinden måtte
43<br />
forholde sig til på alkoholområdet, gennem de reaktioner de forskellige<br />
kvindelige strategier affødte. 9<br />
Samtidige reaktioner på kvindens tackling af alkoholen tenderede<br />
tilsyneladende mod at presse kvinden til ædruelighed i hjemmet og<br />
væk fra den mandlige drikkesfære. Det skal dog vises, at reaktionen på<br />
kvinders drikkeri afhang mindre af den konkrete alkoholindtagelse, end<br />
af om indtagelsen foregik i en mandlig eller en kvindelig sammenhæng<br />
- i en offentlig eller en privat sfære. Styrken af alkoholens symbolværdi<br />
afhang af hvor den blev indtaget. Noget kunne tyde på, at alkoholen<br />
mistede en del af sin mandlige symbolværdi, hvis den blev indtaget i<br />
privatsfæren ligesom ædrueligheden mistede en del af sin kvindelige<br />
og opofrende charme, hvis den blev proklameret for aktivt i en offentlig<br />
sfære. Offentlig afholdenhed blev med andre ord ikke opfattet som<br />
ubetinget kvindeligt, og privat drikkeri blev ikke opfattet som ubetinget<br />
ukvindeligt.<br />
Reaktioner på de kvindelige alkoholstrategier findes især i<br />
afholdspressen og i den religiøse litteratur, som udbredtes i årtierne<br />
omkring århundredskiftet. Dette skal i denne sammenhæng opfattes<br />
som et indicium om, at de religiøse bevægelser og afholdsbevægelsen<br />
med disse reaktioner netop var med til at forandre og bekæmpe ikke<br />
bare mandedrikkeriet, men som en forudsætning herfor at skærpe og<br />
definere den nye ædru og kontrollerende kvinderolle. 10<br />
9 En senere diskursanalyse findes i Margaretha Järvinen:<br />
Kontrollerade kontrollörer - kvinnor, män och alkohol; i: Nordisk Alkohol<br />
Tidskrift, Vol 8, 1991: 3; ss. 143-152.<br />
10 Historikeren Per Frånberg konstaterer om den svenske<br />
afholdsbevægelse, at det var mændene, der bl.a. gennem<br />
afholdsbevægelsen definerede og forstærkede det sande kvindeideal. Se<br />
Per Frånberg: Den sanna kvinnan och politiken. En studie af<br />
röstuppdelningsdebatten 1922, i: Scandia, bd. 49:1, 1983, s. 147 ff.
44<br />
2 KONSTRUKTIONEN AF DEN ÆDRU OG KONTROLLERENDE<br />
KVINDE<br />
"Det er ikke min Hensigt at give Kvinderne Skylden for Drikkeriet i og<br />
for sig, jeg indrømmer, at man ikke skal være for hurtig til at slynge<br />
Bebrejdelsen ud imod dem, og at man ikke kan kræve alt for kraftig en<br />
Optræden udadtil mod Drikkeriet, da deres Indflydelse i Samfundet er<br />
for lille, mindre end de kunne kræve som en almindelig Menneskeret.<br />
Jeg ved, at mange gerne vilde jage Drikkeuhyret ud af Hjemmet langt,<br />
langt bort, men de ere magtesløse, de kunne ikke. Jeg ved, der er<br />
mange Kvinder, som lide så meget, helt uden egen Skyld, ikke blot i<br />
Drankerhjemmene, men også i mindre drikfældige Hjem, i<br />
Mådeholdsdrikkernes Hjem. Men uagtet jeg ved dette, så kan jeg ikke<br />
lade være at sige: Mange Kvinder have gjort deres til, at Hjemmet er<br />
Sønderknust under Drikkeriets Tryk." 11<br />
Paradoksalt nok er det afholds- og folkehøjskolemanden Ferdinand<br />
Nielsen, som er ophavsmand til udtalelsen. Hvor nødig han end ville<br />
indrømme det, kan der ikke være tvivl om, at han virkelig mente, at<br />
kvinderne bar en stor del af ansvaret for mændenes drikkeri. Ferdinand<br />
Nielsens tilrettevisning er derfor et af mange vidnesbyrd om, at rollen<br />
som ædruelighedens vogter var under udvikling og blev justeret efter<br />
kønnenes nye samfundsmæssige situation i hjem og på<br />
arbejdsmarkedet. Alene kvinden kunne efter Ferdinand Nielsens<br />
mening afdæmpe virkningen af mandens naturlige tilbøjelighed, ved at<br />
komme ham i møde med sine særlige kvindelige evner. Og med<br />
tilstrækkelig mange af sådanne konstateringer måtte "den ædru og<br />
kontrollerende kvinde" nødvendigvis overgå fra metafor til realitet.<br />
Temaet kunne varieres - og blev det - i det uendelige eventuelt med<br />
henvisning til udenlandske autoriteter fra lægeverdenen som<br />
eksempelvis den østrigske Dr. Wilh. Bode: "... at anklage andre er<br />
aldrig den rette Vej til komme ud af Nøden på, og derfor skulle<br />
Kvinderne heller ikke anklage Mændene; det er langt bedre, når de<br />
tilstå: Kvinderne ere Skyld i Mændenes Drikkeri. Ganske vist ikke altid,<br />
heller ikke i Regelen, men desværre ofte." Bode mente, at det var helt<br />
rimeligt - eller i hvert fald forståeligt, om manden gik til værtshuset, hvis<br />
ikke hjemmet fungerede, dvs. hvis ikke kvinden formåede at opfylde<br />
11 Ferdinand Nielsen: Kvindens Stilling til Afholdssagen, i: Dansk<br />
Afholdsblad 12/6 1891, s. 185-6.
45<br />
sin naturlige hustrurolle som hjemmets skytsengel: "En Dranker kan<br />
undertiden have en god Kone, en sand Engel i Henseende til<br />
Tålmodighed og Godhed. Men vi se dog oftere, at han ikke fandt den<br />
rette Livsledsagerinde. Mange unge Piger kunne nok fange en Mand,<br />
men de kunne ikke holde ham fast, fordi de ikke i Længden have noget<br />
skønt og godt at byde ham. Enten lever hun ikke åndelig talt med i<br />
hans Tankeverden, hun skuffer og keder ham, forekommer ham måske<br />
som et mindre værdifuldt Arbejdsdyr eller en barnagtig Dukke, eller<br />
hun viser ham ikke daglig den Ømhed, Munterhed og Godhed, som<br />
han søger i sit Hjem, fordi hans Liv ellers er så alvorligt og svært; hun<br />
piner ham ved at hænge sig i småting, ved Påståelighed og<br />
Gardinprædikener. Eller hun forstår ikke at gøre de fire Vægge til et<br />
Hjem: Varmt, behageligt og hyggeligt, eller hun kan ikke lave ordentlig<br />
Mad, eller hun sørger ikke for at se ordentlig og pæn ud og gør sig ikke<br />
Umage for igen at falde i hans Smag. (. .) hvor en Hustru ikke er en<br />
Helt i Kærlighed og Tilgivelse, der gør hun kun Ondet værre".<br />
Og så kunne Bode som bevis konkludere, at: "Næsten alle de Mænd,<br />
som leve i ulykkeligt Ægteskab, ere Drankere". Den nærmere<br />
kausalsammenhæng uddybede han dog ikke nærmere. Også<br />
sønnernes alkoholforbrug, skulle kvinden holde øje med, men gerne på<br />
en spøgefuld måde. Der var en historie om en moder, der "hver Dag en<br />
Uge igennem spurgte sin Søn, der var Student, hvor mange Krus Øl<br />
han havde drukket. Og da hun ikke plejede at bebrejde ham noget,<br />
sagde han Sandheden. Søndag Morgen bad hun ham gå med ind i<br />
Badekammeret, viste ham det fyldte Badekar og sagde: - 'Så meget Øl<br />
har Du i denne Uge fyldt i din Mave; jeg har hver Morgen hældt så<br />
mange Krus i, som Du sagde til mig'." Kvinden skulle også stedse<br />
være opmærksom på ikke at lede manden ud i drikkesituationer. Hun<br />
skulle især være forsigtig overfor "Arbejdere, Postbude, Kuske eller<br />
Tjenestefolk, som man vil vise en Opmærksomhed. [For] når der<br />
stadigvæk overalt bliver budt disse Mennesker Øl og Snaps, må de jo<br />
udvikle sig til Drankere." Og frem for alt måtte kvinden ikke glemme sin<br />
rolle som kontrollant i selskabslivet: "Værtinder, som ved hvert Måltid<br />
og endda imellem Måltiderne byde eller endog pånøde deres Gæster<br />
Vin og Likør, handle måske netop fjendtligt imod dem, hvor de dog<br />
mene det venligt. Det kan jo godt være, at vor Gæst netop har en<br />
Svaghed for Alkohol." Alligevel - og ikke mindre interessant i denne<br />
sammenhæng - havde kvinderne en vis uvilje mod denne rolle: "mange<br />
Reformforsøg strande desværre ofte på deres Fejghed eller Mangel på<br />
Forståelse. Halvdelen af vore Damer lider under at være tvungen til at<br />
drikke Vin ved alle Festligheder og Middagsselskaber, men hvorfor
46<br />
vente de da altid med at forlange Vand, indtil en mandlig Modstander<br />
af Alkoholen gør Begyndelsen? Hvorfor understøtte de ikke enhver,<br />
som søger at bryde denne tåbelige Drikketvang?" 12 Det var altså<br />
stedse fra Bodes side opfordringer til kvinden, om at tage rollen som<br />
ædruelighedens vogter alvorlig - også selvom hun måske selv havde<br />
lyst til drikken.<br />
At afholdsfolkene støttede sig til lægeautoriteten Bode blev nok tilsigtet<br />
opfattet som en biologisk bekræftelse af, at den ædruelige og<br />
omsorgsfulde kvinderolle var i overensstemmelse med kvindenaturen.<br />
Spørgsmålet er dog, om ikke Bodes synspunkter på kvinders forhold til<br />
alkoholen blot kan tolkes som en del af den samfundsmæssige<br />
diskurs. 13<br />
3 AFHOLDSBEVÆGELSEN SOM KVINDENS BEVÆGELSE<br />
Den danske afholdsbevægelse fremstod i offentligheden som i høj<br />
grad udviklet og ledet af mænd. Kvinderne udgjorde højst godt 2/5 af<br />
bevægelsens medlemmer, og deres stilling var langt fra toneangivende<br />
i bevægelsen. Af afholdsforeningernes medlemslister kan vi ofte<br />
konstatere, at manden i en familie tilsluttede sig bevægelsen først, og<br />
at kvinden, hvis hun overhovedet fulgte med, først kom senere, når<br />
mandens største alkoholproblemer var borte. 14<br />
Noget kunne tyde på, at afholdssagen ikke blev opfattet som et oplagt<br />
kvindeanliggende. Der er mange eksempler på, at kvinder ikke blot<br />
vægrede sig mod selv at gå i afholdsbevægelsen, men at de ligefrem<br />
12 Dr. Wilh. Bode: Kvinderne og Drikkeriet, i: Til Ædruelighedens<br />
Fremme. Et Tidsskrift udgivet af Samfundet til Ædruelighedens Fremme,<br />
Knud Thejll (red.), 4. Aarg 1890, s. 20-29.<br />
13 Om den kulturbestemte kvindebiologi se Bente Rosenbeck:<br />
Kvindekøn, 1987, s. 81; Emely Martin: The women in the Body. A Cultural<br />
Analysis of Reproduction, 1987 (1989).<br />
14 Sidsel Eriksen: DET ANDET STAVNSBÅND. Et lokalstudie i Thisted<br />
afholdsforenings ideologi og arbejde for at forandre mennesker og<br />
samfund, i: Historie. Jyske samlinger bd. 18, 1991.
47<br />
forhindrede deres mænd i det samme - enten med begrundelsen, at<br />
det var for dyrt, 15 at afholdsbevægelsen var dem for mystisk, eller også<br />
var årsagen den ikke mindre interessante, at det brød med samtidens<br />
mandighedsideal at underlægge sig afholdsbevægelsens askese. Det<br />
blev næsten forbundet med en slags "potenstab" frivilligt at afskrive<br />
manden retten til at praktisere et af mandighedens naturlige funktioner:<br />
drikkeriet. Afholdsbevægelsen søgte nemlig at ændre det herskende<br />
mandebillede til, at "en Mand ikke er nogen Mand, når han ikke kan<br />
bekæmpe sine dårlige Tilbøjeligheder." 16<br />
Det var efter afholdsmændenes mening et problem, at kvinderne var<br />
konservative på godt og ondt og foretrak de stærke fyre frem for de<br />
vage afholdsmænd. De var endog villige til at indgå ægteskab med en<br />
"Svirebroder", som kunne begå sig i det mandlige selskab. 17<br />
Mangfoldige historier fra afholdslitteraturen viser, hvor ilde det kunne<br />
gå sådanne kvinder, som ikke af den ene eller den anden grund<br />
støttede manden i hans afholdsbestræbelser. En slagter var i drukken<br />
tilstand kommet i slagsmål og havde såret sin modstander til døde.<br />
Han blev dømt til flere års fængsel, og ved afskeden med hustru og<br />
børn græd han og sagde: "Dette var aldrig sket, hvis du ikke havde<br />
gjort så mange Modforestillinger, hver Gang, at jeg vilde have ladet<br />
mig optage i Good Templarlogen". Trods mange lignende vidnesbyrd<br />
var kvinderne dog i følge afholdsbladene stadig ligegyldige. 18<br />
Når kvinderne afgjort ikke dominerede i afholdsbevægelsen, fremstår<br />
det derfor som et paradoks at afholdslitteraturen ofte fremhævede<br />
afholdsbevægelsen som et særligt kvindeanliggende. Nu var der<br />
faktisk i udlandet fortilfælde, hvor kvinderne selv havde optaget<br />
kampen for ædrueligheden. Kendt er det fra 1870'ernes USA, at især<br />
hvide protestantiske middelklassekvinder havde indledt et korstog mod<br />
det vilde vestens mange nye alkoholbeværtninger.<br />
15 Logen Jacob Molay. Forhandlingsprotokol 1882-86, Vejle.<br />
16 Kvinderne, i: Dansk Good Templar 5/8 1906, s. 124-125.<br />
17 Afholdsfesten i Aarhus, i: Reform. 15/7 1886.<br />
18 S-n [Sofus Rasmussen]: Kvinderne og Drikkeriet, i: Nordisk Good-<br />
Templar 13/11 1904, sp. 217-219.
48<br />
I Danmark var det dog ejendommeligt nok ofte afholdsmændene, der<br />
ofte med henvisning til U.S.A. gjorde afholdssagen til<br />
kvindeanliggende: "Det er din Sag, som nu forhandles, det drejer sig<br />
om din og dine Søstres Skæbne, om eders Pligter og eders<br />
Rettigheder! Og det drejer sig om hele Folkets Velfærd og Fremtid; thi<br />
Nationens legemlige og moralske Sundhed, dens Besiddelse af ydre<br />
og indre Goder afhænger af Kvindernes Forhold til Drikkeriet." 19<br />
Ovennævnte Ferdinand Nielsen kaldte ligefrem afholdssagen for en<br />
"kvindesag", fordi den skaffede mange kvinder bedre livsvilkår og<br />
krævede og gav det samme til mænd og kvinder." 20 Med det sidste ville<br />
Nielsen nok mene, at afholdsbevægelsen var med til at sikre manden<br />
for kvinden, og det skulle hun være glad for. Men støttede<br />
afholdsmændene imidlertid blindt tanken om afholdsbevægelsen som<br />
kvindesag?<br />
4 OPRØRSSTRATEGI<br />
Hvad skete der eksempelvis, hvis kvinderne virkelig tog spørgsmålet<br />
om afholdssagen som kvindesag alvorligt og ligesom i U.S.A. tog<br />
sagen i egen hånd og gik ud i den mandlige offentlighed? Den<br />
kvindelige afholdsbevægelse bar faktisk kimen til en militant<br />
feminisme. Den amerikanske afholdskvinde Frances Willard baserede<br />
sit engagement i afholdsbevægelsen på en serie "oprørske" krav om<br />
selvbestemmelse over eget liv og ejendom og dermed kvindens<br />
mulighed for at kunne frigøre sig fra en drikfældig ægtefælle. Det<br />
drejede sig om ret til skilsmisser, økonomisk uafhængighed, og især en<br />
valgret, der kunne give kvinden indflydelse på varetagelsen af<br />
hjemmets, børnenes og ikke mindst kvindens interesser.<br />
Sådanne tanker havde vanskeligt ved at slå igennem i den danske<br />
afholdsbevægelse. For den kvindelige afholdsforkæmper Sofie<br />
Kauffeldt var det ganske vist vigtigt at kvinderne deltog i<br />
19 Dr. Wilh. Bode: Kvinderne og Drikkeriet, i: Til Ædruelighedens<br />
Fremme. Et Tidsskrift udgivet af Samfundet til Ædruelighedens Fremme,<br />
Knud Thejll (red.), 4. Aarg 1890, s. 20-29.<br />
20 Ferdinand Nielsen: Kvindernes Stilling til Afholdssagen, i: Dansk<br />
Afholdsblad 12/6 1891, s. 185.
49<br />
afholdsarbejdet for gennem sit eksempel at vise manden vejen, men<br />
målet med kvindedeltagelsen var ikke for Sofie Kauffeldt at fastholde<br />
kvinden i den ædruelige og kontrollerende position, men "Kvindens<br />
Frigørelse og Ligeberettigelse med Manden." Pointen var, at de to køn<br />
skulle nærme sig hinanden og lære af modpartens adfærd. Kun derved<br />
ville en samfundsfjendsk mandig eller for den sags skyld pjanket<br />
kvindelig adfærdsform kunne afskaffes: "Lad os også i Fremtiden søge<br />
at blande Kvindens bløde Sind ind i Mandens mere stålsatte Tone.<br />
Kvinden bliver i vore Samfund ligesom mere Mand, og Manden<br />
Ligesom mere Kvinde, de lærer begge så meget af hinandens Sprog,<br />
at de forstår at tale med hinanden og være glade for hinanden.<br />
Kvindens noksom bekendte pjankede Kaffesladder og Mændenes<br />
noksom berygtede Svirregilder forsvinder indenfor vor Orden og giver<br />
Plads for den fri og utvungne Selskabelighed." 21 Sofie Kauffeldt blev<br />
efter en serie artikler nærmest usynliggjort i afholdsbevægelsen.<br />
Et bedre eksempel på kvindens problemer med at gøre sig gældende i<br />
afholdsbevægelsen var den kvindelige afholdsagitator Lene<br />
Silfverbergs indsats. Inspireret fra den amerikanske<br />
kvindeafholdsbevægelse engagerede hun sig i 1889 i den kvindelige<br />
kristelige afholdsforening, Det hvide Bånd. I begyndelsen bekendte<br />
hun sig ganske vist til en "mandevenlige" tolkning af<br />
kvindeafholdsprogrammet i en opreklamering af det opofrende<br />
kvindeideal over temaet: "Kvinden har den Opgave at bevare Hjemmet<br />
således at Manden ikke får Lyst til at forlade det." Kvinden skulle<br />
komme manden i møde og modtage ham venligt og overbærende så<br />
han ville føle, at han havde det bedst i sit hjem. 22 Og deri mødte Lene<br />
Silfverberg megen mandlig opbakning og forståelse. Da hun imidlertid<br />
engagerede sig i en påtænkt indsamling af underskrifter om<br />
kvindevalgret, overskred hun tilsyneladende sin tiltænkte rolle. I alt fald<br />
var hendes mand, Emil Silfverberg, imod, skønt kvinderne ellers der<br />
igennem kunne være med til at fremme afholdssagen ad politisk vej. 23<br />
Lene Silfverberg blev senere skilt, fordi det viste sig, at hendes<br />
afholdsmand drak. Det bibragte Lene Silfverberg den radikale men<br />
dyrekøbte erfaring, at mændenes alkoholproblemer ikke kunne løses<br />
alene gennem en strategi, der krævede en stadig opstramning og<br />
forfining af kvindernes kontrollerende og støttende opgaver. Springet<br />
fra den personlige kamp for mandens ædruelighed i<br />
afholdsfællesskabet til en personlig kamp mod den drikfældige mand,<br />
blev ikke stort. Ved at tage afholdssagen i egen hånd, begyndte hun<br />
efterfulgt af flere fremtrædende afholdskvinder og inspireret fra U.S.A.
50<br />
at udvikle kvindeafholdsbevægelsen til en egentlig oppositionskultur,<br />
hvor kvinden placerede skylden for drikkeriet på manden selv.<br />
Ideologisk styrkede hun sig ved at tage Gud til hjælp, - den herre, der<br />
stod over hendes mandlige medafholdsfolk. Den kvindelige<br />
afholdsbevægelse blev dermed en kritik mod mandekulturen, hvor<br />
kampen for at løse alkoholproblemerne hjemme hos drankerhustruen<br />
blev en kamp for uafhængighed af manden og hans "mandlige" vaner?<br />
Af kommentarerne til Lene Silfverbergs virke kan vi se, at dette<br />
selvstændige kvindelige afholdsinitiativ var særdeles upopulært. En af<br />
afholdsbevægelsens mandlige ledere betegnede ligefrem - i et privat<br />
brev - Lene Silfverberg som en ukvindelig og usympatisk natur, og -<br />
med direkte adresse til hendes kvindelige agitationsvirksomhed - at<br />
hun "i høj Grad savnede en Omgængelighed, Folk [afholdsmændene]<br />
nu en gang Kræver". Hendes Betydning som sådan var dertil ikke stor:<br />
"i alt Fald ikke ud over en ret snæver Kreds af kvindelige<br />
Medlemmer." 24 En anden afholdsmand var heller ikke begejstret - i alt<br />
fald ikke afholdsmand og -mand imellem: "Når jeg privat skal sige min<br />
Mening til Dem om Fru S[ilfverberg], tror jeg at hun har haft større<br />
Indflydelse på Kvinderne - Mændene støde hun ofte fra sig ved sit<br />
mandhaftige Væsen medens f.eks. Fru Drøhse tiltrækker Mændene<br />
ved sit kvindelige Væsen. Vi Mænd ynder nu engang ikke de<br />
mandhaftige Kvinder." 25<br />
Hvordan man forestillede sig den ideelle afholdskvindetype kan vi få et<br />
indblik i, gennem et portræt af fru Drøhse i et afholdsblad året efter. 26<br />
Fru Drøhses blide væsen, udseende og mangel på intellekt var<br />
tydeligvis det, der efter afholdsmandens mening kvalificerede fru<br />
Drøhse fremfor Lene Silfverberg!<br />
Lene Silfverbergs manglende forståelse for sin fraskilte exafholdsmand,<br />
blev ligefrem af een af parrets fælles afholdsvenner gjort<br />
til årsag til hans drikkeri "havde [Emil] Silfverberg fået en virkelig god<br />
Hustru, havde det rimeligvis ikke gået ham så galt. Hun lever jo for sin<br />
'egen Afholdssag'. (..) Hun var en gammel Frøken, da han traf<br />
hende." 27 Frøken er her betegnelsen for en asexuel og ukærlig kvinde -<br />
en mande-kvinde.<br />
Gjorde kvinden oprør mod afholdsbevægelsens veldefinerede<br />
opofrende, loyale og bistående kvindeideal, kunne afholdsmændene<br />
ikke længere opfatte hende som en "rigtig kvinde", men som en<br />
udefinerbar afart, som afholdsmændene i alt fald ikke behøvede at<br />
tage alvorligt.
51<br />
Een af grundene til, at de oprørske afholdskvinder stod svagt i den<br />
danske afholdsbevægelse, var formentlig, at det ikke lykkedes for dem<br />
at få nogen overvældende opbakning fra de politisk emanciperede<br />
kvinder i samtiden. Afholdskvinderne kom dermed til stå både<br />
ideologisk og magtpolitisk svagt. Målet med kvindeagitationen blev<br />
derfor for afholdsagitatoren Lene Silfverberg at få de<br />
opinionsdannende blandt kvinderne interesserede for sagen og<br />
overbevist om, at afholdssagen ikke kun var for drikfældige<br />
mennesker, der ikke kunne holde måde. 28<br />
Kun en lille del af de politisk aktive kvindesagskredse i Danmark<br />
betragtede dog overhovedet afholdenhed, som en del af deres politiske<br />
program og ville ganske enkelt ikke have noget med afholdssagen at<br />
gøre. På Nordisk Kvindesagsmøde i København i 1888 afviste<br />
kvinderne ligefrem deltagelse i afholdsbevægelsen med, at "det var<br />
under den menneskelige Værdighed, at en Mand gik ind i en Forening<br />
og aflagde et Løfte for at kunne styre sin Last". 29 Dansk<br />
Kvindesamfund tog aldrig afholdssagen på programmet.<br />
Efter afholdsbladene at dømme kunne noget tyde på, at de førende<br />
kvindesagskvinder ikke var interesserede i at opgive deres eget<br />
alkoholforbrug. Det blev ofte fremhævet med beklagelse og direkte<br />
henvendt på disse kvindekredse at: "De Damer, der fører an i<br />
Kvindesagen herhjemme, hører jo alle til de "bedre Klasser", hvis hjælp<br />
netop særlig tiltrænges, de forstår at fange opmærksomheden og<br />
burde derfor virke ved Eksemplet. 30 Var alkoholen blevet et symbol på<br />
kvindeemancipation?<br />
5 MASKULINT KVINDEDRIKKERI<br />
21 S-K-dt.[Sofie Kauffeldt]: God Tone, i: Reform. Organ for den<br />
oprindelige Good-Templarorden. Tidende for Ædruelighedens og Moralens<br />
fremme. 1/5 1886, s. 66; Sofie Kauffeldt mødte heller ikke entydig<br />
opbakning for sit kvindesynspunkt.<br />
22 Lene Silfverberg: Forspildte Menneskeliv, i: Dansk Good Templar 1/1<br />
1889, s. 6-7.<br />
23 Sidsel Eriksen: Søster Silfverbergs Sorger. En historie om hvordan<br />
en søndagsskolelærerinde blev afholdsagitator og feminist og om hvorvidt
52<br />
Det var tydeligvis ikke alle kvinder, der kunne eller ville leve op til den<br />
ædru og kontrollerende kvinderolle. Afholdslitteraturen var dybt<br />
foruroliget: "Det er ikke alene blandt Mænd, at Drukkenskaben drager<br />
hærgende frem. Tydelige Tegn viser, at hvis, der ikke træffes kraftige<br />
Foranstaltninger for at åbne Kvindernes Øjne for det farlige i Brugen af<br />
stærke Drikke, da er den Dag ikke længere fjern, da Værtshusene<br />
bliver besøgt ligeså talrigt af Kvinder som af Mænd. Somme vil kanske<br />
påstå, at dette er en Overdrivelse, og at Kvinderne ikke kan synke til<br />
den Grad af Dyriskhed; men den, som har set, hvorledes Tilstanden i<br />
så Henseende er i vore større Byer, ved imidlertid, at det ikke er<br />
Overdrivelse. Gør et Besøg på de finere Restaurationer og Varietéer,<br />
hvor Musik og Sang udgør Lokkemaden, og De skal dér finde<br />
Kvinderne ganske talrigt repræsenterede. (..) hvor ofte hænder det<br />
den danske afholdsbevægelse blev en kvindebevægelse. Manus under<br />
udgivelse 1991.<br />
24 Udateret brev (to sider) fra ukendt brevskriver fra N.I.O.G.T. At<br />
Brevskriveren var N.I.O.G.T.s chef Jørgen Lund fremgår af Anton Schmidt:<br />
Mindeskrift, 1924 s. 27, hvor de positive dele af samme passage citeres<br />
med navnsangivelse, i: Afholdsselskabernes Landsforbunds Arkiv.<br />
25 Udateret privat notits fra en HB formentlig fra Anton Schmits<br />
indsamling i 1919, i: Afholdsbevægelsens Landsforbunds Arkiv.<br />
26 S-n. [Sofus Rasmussen]: Fru Thora Drøhse, i: Nordisk Good-<br />
Templar 15/12 1895, sp. 87-88.<br />
27 Sidsel Eriksen: Søster Silfverbergs Sorger, Manus under udgivelse<br />
1991.<br />
28 Udateret "Henstilling til Danmarks Storloge af N.I.O.G.T. fra Sp D O<br />
T. Søstrene" Henstillingen er skrevet med Lene Silfverbergs hånd og<br />
stammer formentlig fra omkring 1900.<br />
29 Afholdssagen på nordisk Kvindesagsmøde, i: Dansk Good Templar<br />
1/8 1888, s. 114.<br />
30 Ed. Carstensen: Hvor er Danmarks Kvinder, i: Agitatoren 26/4 1902.
53<br />
ikke, når en sådan Værtshus- eller Varietéfornøjelse er forbi, at<br />
Kvinderne halvt om halvt bæres ud i Drosken af halvfulde Mænd". 31<br />
Ligesom mændene havde de moderne kvinder efter afholdsfolkenes<br />
oplysninger fået smag for industriens mange nye alkoholprodukter:<br />
"Sager, lige fra vor egen hjemlige bajerske Ølflod til et Utal af 'Vine',<br />
Likører, Absint, Cognac og hvad nu alt det giftblandede Stads hedder -<br />
ja, selv Spiritusholdig Konfekt - nydes af altfor mange Kvinder i alt for<br />
mange Hjem og på altfor mange offentlige Steder." Og det var<br />
ingenlunde de fattige og uoplyste blandt kvinderne, der førte an. Til<br />
afholdsfolkenes forbløffelse måtte de konstatere, at "mange af de<br />
såkaldte 'bedre Damer', trods al deres Oplysning, er mere uvidende<br />
om disse Drikkes Skadelighed, end de jævnere Lags Kvinder, der her<br />
er mere vidende, fordi de kender langt mere til Afholdssagen end hine.<br />
Vidste de 'bedre Damer', at selv det mindste Kvantum af alkoholiske<br />
Drikke skader, fysisk som åndeligt, vilde de næppe røre dem". 32<br />
En del beretninger vidner om, at kvinderne lige som mændene også<br />
nød de nye berusende undergærede bajerske ølsorter, der fra<br />
1870'erne for alvor begyndte at erobre markedet og dermed afløste det<br />
tyndere og almindelige overgærede hjemmebryggede hvidtølssorter.<br />
Kvindernes bajerskøldrikkeri var til ovennævnte søster Silfverbergs<br />
store forargelse blevet synligt i byens gader: "Ja - når man på<br />
Københavns Gader kan se en D a m e gå hen til en Ølvogn og sætte<br />
en Bajer for Munden, hvad så? For nogle År siden blev der ved Gilder<br />
kun sat en Bajer ved hveranden Kuvert." 33 I følge en læge H.P. Ørum<br />
skyldtes dette øldrikkeri, at kvinderne havde den misforståede<br />
opfattelse: "at bajersk Øl ikke [kunne] henregnes til Spirituosa," 34<br />
ligesom det tynde øl, som hun altid havde drukket.<br />
31 Kvinderne og Drikkeriet [fra National Kuréren], i: Nordisk Good-<br />
Templar 13/11 1904.<br />
32 F. Scharnowsky: Kvinder, i: Agitatoren 3/5 1902.<br />
33 Lene Silfverberg: Forspildte Menneskeliv, i: Dansk Good Templar 1/1<br />
1889, s. 6-7.<br />
34 H.P. Ørum: Om Brugen af Spirituøse Drikke i Danmark udenfor<br />
Kjøbenhavn, 1889, s. 19.
54<br />
Vi må dog spørge, om dette kvindelige alkoholbrug, som samtiden<br />
tolkede som noget nyt og et tegn på kvindens tiltagende forfald, i<br />
virkeligheden blot var et resultat af, at kvinders alkoholbrug var blevet<br />
problematisk med konstruktionen af "den ædru og kontrollerende<br />
kvinden, og at de endnu ikke havde tilegnet sig det nye ædruelige<br />
kvindeideal, men fortsatte et traditionelt drikkemønster?<br />
Afholdsmændene var ikke helt uvidende om, at den omstændighed,<br />
der havde fremmet mandedrikkeriet: adskillelsen af hjem og arbejde og<br />
behovet for etableringen af nye sociale fællesskaber, også indvirkede<br />
på kvinderne. Borgerskabets kvinder var ligesom mændene blevet<br />
interesserede i at komme ud i offentligheden. Den proces, som øgede<br />
mændenes drikkeri, satte altså også ind hos kvinderne, men fik andre<br />
konsekvenser: "Manden søger sine Fornøjelser 'uden om', og Kvinden<br />
finder det kedeligt at sidde ensom i Hjemmet, når hun ved, at Manden<br />
morer sig på såkaldte anstændige Restaurationer og<br />
Forlystelsessteder, og det er Grunden til, at Kvinden ligesom Manden<br />
begynder at sky Hjemmet og vælge offentlige Steder til Hjem og<br />
Opdragelsesanstalt. Hjemmet er mer og mer for vore moderne Familier<br />
et Sted, hvor man sover om Natten, og hvor man indtager sine<br />
Måltider, men intet mer. Glæden, Velværet og den Forædling, som<br />
man alene kan finde i Hjemmet og den samlede Familie, den søges nu<br />
for Tiden uden for Hjemmet." 35 Forekomsten af et offentligt selskabeligt<br />
drikkeri, et "maskulint kvindedrikkemønster", var således langt fra<br />
ukendt, men ikke mindre problematisk.<br />
Det at kvinden drak ude blev opfattet som et signal til omgivelserne<br />
om, at hun var på vej til at slække på, opgive eller måske helt neglicere<br />
den ædruelighed, som var ønskelig og nødvendig i det moderne<br />
samfund og den absolut toneangivende i afholdsbevægelsen. Hvis<br />
"den ædru og kontrollerende kvinde" begyndte at krakelere, gik<br />
hjemmene efter afholdsfolkenes mening i opløsning.<br />
Kvindedrikkeriet kunne dog føre over i en helt uacceptabel situation, at<br />
afholdssagen ikke længere blot var et middel til at redde manden. 36<br />
35 Kvinderne og Drikkeriet [fra National Kuréren], i: Nordisk Good-<br />
Templar 13/11 1904.<br />
36 S-n [Sofus Rasmussen]: Kvinderne og Drikkeriet, i: Nordisk Good-<br />
Templar 13/11 1904, sp. 217-219.
55<br />
Artikler i afholdsbladene giver næppe noget endegyldigt billede af<br />
kvindedrikkeriets reelle omfang, men bemærkelsesværdigt er det, at<br />
disse og mange andre eksempler ingenlunde hæfter sig ved decideret<br />
problemdrikkeri. Snarere viser de med al tydelighed, at enhver form for<br />
kvindedrikkeri i sig selv var farligt. Den kvindelige filantrop Charlotte<br />
Sannom var eksempelvis dybt bekymret over sine borgerlige<br />
medsøstre. "Tænk blot på, hvor almindeligt det nu er, at Damer skulle<br />
have deres halve Bajer til hvert Måltid." Men ikke nok med det: "Hvor<br />
mange Damer drikke ikke Cognac til Kaffen, efter at de først have<br />
drukket adskillige Glas Vin ved Middagsbordet: Jeg har endogså hørt<br />
sige - set det har jeg ikke, da jeg så yderst sjælden kommer på de<br />
Steder - at det skal være ret almindeligt, at unge Damer af de dannede<br />
Klasser sidde inde på de københavnske Kaféer og drikker Absint! Vist<br />
er det, at det om Sommeren er ganske almindeligt i landlige Krohaver<br />
at se tilrejsende Damer sidde og ryge og drikke forskellige berusende<br />
Drikke sammen med Herrerne. Og man kan ikke forklare sagen ved at<br />
sige: Det må være de mindre pæne Damer." 37<br />
Det må altså have været særdeles vanskeligt for kvinden at etablere<br />
"sociale drikkefællesskaber" i offentligheden, og derigennem etablere<br />
de, lad os med en floskel kalde det, afslappede, kollektive miljøer, som<br />
det moderne samfunds mænd kunne have på værtshuset og i klubben.<br />
Når dette drikkeri blev bemærket i den grad, blev det stadig<br />
vanskeligere for kvinden trods ihærdig udholdenhed at anvende<br />
drikkefællesskabet som forløser og netværksskaber på samme måde<br />
som mændene.<br />
Som et eksempel på hvor tåbelige sådanne kvindelige drikkesituationer<br />
kunne være, berettede afholdsbladene med en spydig indlevelse, at<br />
theklubberne i England var berygtede som arnested for drikkeri blandt<br />
kvinderne. Dér drak man oprindelig the og spiste orangemarmelade,<br />
men "da Konversationen ofte gik i Stå blandt Damerne af Mangel på<br />
Samtalestof, indførte man Likør og Sherry for kunstigt at live op på<br />
Situationen." 38 Kunne kvinderne ikke se det forargelige i<br />
kvindedrikkeriet selv, kunne de i alt fald læse sig til det i<br />
afholdsbladene. Det skulle afholdsmændene nok sørge for.<br />
37 Ch. Sannom: Ere de danske Kvinder drikfældige? i: Kristeligt<br />
Afholdsblad 1/12 1900, s. 90-93.<br />
38 Olav Benedictsen: Kvinder og Alkohol, 1907, s. 5, i: Særtryk af "Liv<br />
og Kultur".
56<br />
6 DRIKKERI SOM EMANCIPATIONSSYMBOL<br />
Det kan ikke afvises, at det var inspireret af kvindesagskvinders<br />
afvisning af afholdssagen, at kvindeemancipation snart i<br />
afholdspressen med nedladende undertoner blev knyttet til den efter<br />
afholdsmændenes mening unaturlig og ukvindelig alkoholnydelse<br />
blandt kvinder. Men netop drikkeriet i offentligheden var unægtelig<br />
også en glimrende måde at signalere, at man tog afstand fra en<br />
"traditionel" og ædruelig kvinderolle.<br />
Lægen Hinhede gik ind i debatten: "Som sagt, mine Damer, I har lært<br />
at ryge i 10 År, hvorfor skulde I så ikke få lært at snapse i 20? Der er<br />
så meget mere Grund til at tro det, som Københavnerinderne allerede<br />
har godt begyndt. (..) Det har vist sig nødvendigt at indrette Asyler for<br />
disse velstillede kvindelige Alkoholister. Det er et sikkert Varsel om, at<br />
Turen også kommer til Provinserne (..) når en 'chik' Københavnerinde<br />
kommer over til os og viser os med hvilken Elegance, hun kan<br />
håndtere sin Cigaret og turnere sin Cognac, så tøver vore Damer ikke<br />
med at stræbe efter det Ideale. De vil dog ikke anses for dumme,<br />
snærpede Provinsgæs, der kun tør gøre som gamle Tante siger! (..)<br />
Kvindeemancipationen står for Tiden på Dagsordenen. Kvinden skal<br />
være Mandens Lige. Men desværre synes det mest at være Mandens<br />
Laster, Kvinden tilegner sig. Jeg synes Kvinden for en Gangs Skyld<br />
skulde se først at tilegne sig Mandens gode Egenskaber, hans Energi<br />
og Arbejdsevne, så kunde f.Eks. Tobak, Vin og Usnærpethed komme<br />
siden ved Lejlighed!" 39<br />
Emancipationen anvendt i denne sammenhæng er et åbent udtryk for,<br />
at kvindedrikkeriet af mændene virkelig blev opfattet som et forsøg på<br />
at overtage et af det mandlige køns attributter. Med sædvanlig støtte i<br />
lægeautoriteter understregede afholdsbladene dog, at kvinden ikke<br />
kunne mestre drikkeriet. En læge Olav Benedictsen fandt<br />
kvindedrikkeriet helt uforeneligt med kvindens biologi og kaldte det<br />
ligefrem for "misforstået Emancipation", som let leder til at efterabe det<br />
iøjnefaldende. Det virkede komisk at man overtog et<br />
identifikationsobjekts symboler, og føler sig dermed identisk med det.<br />
Men dette var tilsyneladende tilfældet: "Derfor er det ganske<br />
39 [M. Hinhede]: Drikkeri blandt Kvinder i: Dansk Good Templar 25/1<br />
1903.
57<br />
almindeligt at se emanciperede Kvinder ryge Tobak, drikke Spiritus,<br />
kaste Benene op på Borde og Stole - i det hele taget opføre sig noget i<br />
Retning af, hvad man kalder studentikost." Og Benedictsen tænkte<br />
netop på kvinder i grænsoverskridende eller offentlige livsstillinger:<br />
"studerende Kvinder, Kunstnerinder, Kontordamer etc." 40<br />
Og den kvindelige emancipation var uden grænser: "Kvinden har hidtil<br />
skammet sig ved at gå ind på et almindeligt Værtshus eller<br />
Skænkestue for at drikke stærke Drikke, men hun er nu på den brede<br />
Vej der hen imod. Indledningen er gjort; vi sé hende på alle vore større<br />
Kaféer, Varieteer og Forlystelsesanstalter drikke sin Vin, Punch, Porter<br />
og Bajersk Øl, såvel fra Fad som fra Flaske. Hun skammer sig ikke<br />
mere, thi Moden og Emancipationen har vundet en ny Triumf, men<br />
samtidig skabt en Spire til Drukkenskab blandt Kvinder. Enhver god<br />
Kvinde bør med Sorg betragte denne nye Drikkemode for Kvindernes<br />
vedkommende. (..) Berusende Drikke have ført mange tusinde danske<br />
Mænd til Elendighedens Dyb, til Fald og strafbart Liv, og få de nu<br />
Asylret hos Kvinden med, da bliver Elendigheden forholdsvis større, thi<br />
den gamle Regel vil også vise sig at holde Stik her, at "når en Kvinde<br />
falder, så falder hun altid dybere end Manden." 41 Det sidste var nok<br />
reelt, fordi der jo var længere fra den overdrevne alkoholnydelse til<br />
kvindeidealet end til mandeidealet.<br />
7 STIGMATISERING<br />
Samtiden var ikke i tvivl om, hvad dette kvindedrikkeri førte til. Havde<br />
en kvinde for megen kontakt med alkoholen, var hun næsten pr.<br />
definition mindre pæn, dvs. løsagtig eller prostitueret. Folkesnakken i<br />
København kunne nævne det ene eksempel efter det andet på,<br />
hvordan de to ting hang sammen. Sådan fremgår det i alt fald af<br />
afholdsbladene: "Her i København véd vi således adskellige Steder,<br />
hvor Værterne bruger deres egne Døtre og andre Piger som<br />
Lokkefugle, lader dem drikke med Gæsterne og gå i Seng med dem.<br />
40 Olav Benedictsen: Kvinder og Alkohol, 1907. Særtryk af Tidsskriftet<br />
Liv og Kultur.<br />
41 S-n [Sofus Rasmussen]: Kvinderne og Drikkeriet, i: Nordisk Good-<br />
Templar 13/11 1904, sp. 217-219.
58<br />
Forældrene drikker, Pigerne drikker, og så blæser de Moral og Love et<br />
langt Stykke. Det bliver ikke godt, før Spiritusudskænkningsstederne<br />
bliver forbudte. Det kan de selvfølgelig ikke foreløbig, men vi kan<br />
fremholde, hvad den Slags Forretninger fører med sig: alt muligt ondt,<br />
Tyveri, Hor, veneriske Sygdomme, Tuberkulose, Sindssygdomme,<br />
Voldshandlinger, Bedragerier, Voldtægt o.m.m." 42 Sådanne<br />
udlægninger måtte ordentlige kvinder nødvendigvis forholde sig til og<br />
frem for alt også undgå at blive identificeret med.<br />
Det at kvinden nød alkohol blev af samtiden ofte opfattet som et<br />
vidnesbyrd om, at hun havde opgivet ikke blot mand og børn, men<br />
også sine rene kvindelige kvaliteter. Og hvis kvindedrikkeriet tilmed<br />
foregik i et mandligt selskab, var det særlig slemt: "Det er ikke noget<br />
ualmindeligt Syn at se unge Piger på Bal eller Udflugt drikke deres Øl<br />
og Snaps sammen med Herrerne, ryge - og le af Herrernes ofte<br />
tvetydige Talemåder. Det er frygteligt, hvad Kvinderne der gør sig<br />
skyldige i. Det må være sådan, at Kvinden står højere end Manden,<br />
både når det gælder Drik og Usædelighed. Det er et Ideal, som vi<br />
Kvinder ikke må træde i støvet for at komme på lige med Manden." 43<br />
At kvinderne gennem overtagelse af et af mandighedens symboler<br />
også dermed overtog mandens styrke var altså ikke blot, som vi så, en<br />
misforståelse. Det var også både ydmygende, nedværdigende og<br />
tilmed modbydeligt. Samtidens skildringer af kvindedrikkeriet kunne<br />
opvise adskillige eksempler derpå: "Man sér ofte på Kaféer og<br />
Varietéer, at Kvinderne drikke Bajersk Øl, Porter og Punch, medens<br />
Mændene drikke Kaffe eller The. Dette er beklageligt, thi Kvinden<br />
bliver ikke mandig eller mere værd derfor, hun mister kun sin<br />
Kvindelighed og Renhedens Duft og opnår kun Udsigten til at kunne<br />
blive forfalden og modbydelig."<br />
Og så var den mandlige rus helt uopnåelig for kvinden: "Til Damernes<br />
Drukfældighed bidrager måske også en vis Bestræbelse for at stå på<br />
samme Plan som Mænd. Endnu kommer de dog til kort, hvor Talen er<br />
om Drik. På Vejen hjem fra vore Forlystelsesanstalter kan man om<br />
Aftenen se mere eller mindre berusede Damer, der savner den relative<br />
Sikkerhed, som en længere Drankerpraksis giver. Med oppustede,<br />
42 Homo novus: Spiritus og Kvinder, i: Agitatoren. Ugeblad for<br />
Oplysning, Ædruelighed og sund Levevis, 12/7 1905, s. 1.<br />
43 Kvinderne, i: Dansk Good Templar 5/8 1906, s. 124-125.
59<br />
røde Ansigter og generende af Snørlivet er de Billedet på den brudte<br />
Modstandskraft, og hvor Rusen har kvalt Blufærdigheden, er de tillige<br />
Billedet på en ubeskrivelig Skam." 44<br />
Der er altså grund til at nuancere den som indledning refererede<br />
antagelse, at fortidens kvindedrikkeri, var et problem, der kun havde<br />
betydning for marginale kvinder, også selvom (eller netop fordi!)<br />
antagelsen byggede på samtidige udtalelser. Mon fortidens<br />
konstateringer ikke netop var et produkt af fortidens tolkningsfilter?<br />
Kvinder, som drak i offentligheden - og de, der blev berusede - blev pr.<br />
definition offentlige kvinder, og marginaliseret i forhold til de sande og<br />
ædruelige kvinder?<br />
8 FEMININT DRIKKERI<br />
Spørgsmålet er dog også, om det kendte kvindedrikkeri i<br />
offentligheden overhovedet er en fuldstændig beskrivelse af<br />
kvindedrikkeriet? Havde kvinden trang til alkohol, blev hun som nævnt<br />
nødt til at undgå at lade sig identificere med fornedrende<br />
drikkesituationer. Spørgsmålet er faktisk om ikke alkoholproblemerne<br />
var størst blandt de - af borgerskabets - kvinder, der ikke overskred<br />
deres kønsrolle ved at bevæge sig ud i offentligheden, og som derfor<br />
ikke - eller kun sjældent - kom til at tælle i statistikken.<br />
Det mente i alt fald lægen Ole Benedictsen: "De drikfældige Kvinder<br />
findes inden for Hjemmets fire Vægge, de går og smådrikker - men i<br />
Smug, de har ikke bidt Hovedet af al Skam, thi Kvindens medfødte<br />
Blufærdighed og Skønhedssans holder ved i det længste. Men dette<br />
drikken i Smug gør det højst vanskeligt at opdage en Kvindes Svaghed<br />
for de våde Varer, og er der noget Tilfælde, hvor det gamle Ord 'at<br />
Kvindelist er uden Ende' passer, så er det her; thi man kan gå i<br />
Måneder i et sådant Hjem, hvor Kvinden drikker, uden at have den<br />
44 Ignotus: Kvinder og Alkohol, i: Agitatoren 9/8 1902.
60<br />
mindste Anelse derom, så godt forstår hun at skjule sin Tilbøjelighed.<br />
En Mand dækker sig ikke Længe, ham opdager man snart." 45<br />
I afholdslitteraturen findes et helt katalog over kvindelige strategier for<br />
at undgå, at deres drikkeri skulle blive genstand for offentlighedens -<br />
og eftertidens - granskninger. Og det var afgjort ikke det sociale<br />
drikkeri kvinden gik efter, men en målrettet tilfredsstillelse af et fysiske<br />
behov for den rene alkohol, der gjorde det muligt for hende at overleve.<br />
Derpå vidner som nævnt kvindelisten eller den kvindelige<br />
opfindsomhed og kreativitet hun kunne udfolde for at dække over<br />
stoffet. Sådan meddelte en artikel i alt fald i 1902 i afholdsbladet<br />
Agitatoren. Frem for alt var det vigtigt ikke at lugte af spiritus. For "at<br />
drikke, så at alle ser det, er ikke fint, og så længe en sådan Dame ikke<br />
er bleven fuldstændig forfalden til Nydelsen af Alkohol og som Følge<br />
deraf har glemt al Kvindelighed, så længe søger hun også så meget<br />
som mulig at skjule sin Last." Men det var der dog råd for i det<br />
kvindelige univers: "100 % Eau de Cologne både lugter bedre og<br />
beruser hurtigere end spiritus 40-60%."<br />
Derefter fulgte den ene mere fantastiske historie efter den anden: "De<br />
kvindelige Drankere har især Forkærlighed for "Gummivindruer". Disse<br />
kunstige Vindruer ligner skuffende rigtige blå Vindruer. Men Bærrene<br />
består af tynde Gummikapsler, som er fyldte med Likør eller Eau de<br />
Cologne, hvorved de får facon som rigtige Druer. På Rejser eller<br />
Sommerudflugter tror den uindviede, at Damerne Spiser Vindruer, og<br />
så er det kunstige "Bær", som de et efter et putter i Munden, hvorefter<br />
de suger Alkoholen ud og kaster de tømte Kapsler bort."<br />
"En ivrig Drankerske havde ladet sig lave en Vifte, som kunde rumme<br />
et ganske antageligt Kvantum Alkohol. Alle Stænglerne i Viften var<br />
nemlig hule og havde for oven en lille Ventil, gennem hvilken indholdet<br />
kunde opsuges. Ingen fandt det påfaldende når vedkommende Dame<br />
holdt den sammenfoldede Vifte op til sine Læber, indtil endelig<br />
Hemmeligheden opdagedes ved, at hun pludselig viste Tegn på at<br />
være i høj Grad Drikfældig."<br />
"En anden Dame bar altid på sin venstre Skulder en Buket kunstige<br />
Blomster. I denne var der imidlertid skjult en Metalmundspids, som sad<br />
på et Stykke Gummislange, og denne Slange stod i Forbindelse med<br />
45 Olav Benedictsen: Kvinder og Alkohol, 1907, Særtryk af Tidsskrift for<br />
"Liv og Kultur".
61<br />
en lille Gummibold, som var skjult i hendes Kjole, og var fyldt med<br />
Alkohol. Af og til drejede så vedkommende Dame Hovedet til venstre<br />
og lod, som om hun opmærksomt betragtede sin Skulderbuket, og ved<br />
stadig Øvelse havde hun opnået en sådan Færdighed, at ingen af de<br />
Tilstedeværende lagde Mærke til, at hun i samme Nu satte Munden til<br />
den lille Metalspids og ved at trykke på Bolden sprøjtede Alkoholen ind<br />
i Munden."<br />
Afholdsbladet konkluderede, at "de Hustruer, som gør sig Umage for at<br />
skjule deres Hang til Drikfældighed for deres Mænd, bruger meget ofte<br />
at gemme Alkoholen i deres Piano eller Flygel. Mangen Ægtemand har<br />
først efter sin Hustrus Død erfaret, at hun var en Drankerske, der<br />
havde benyttet Instrumentet som hemmeligt Opbevaringssted for sine<br />
Flasker" 46<br />
Vi kender ikke de konkrete forudsætninger for historierne. De er gode -<br />
og måske også sande. Det væsentlige i denne sammenhæng er<br />
imidlertid, at historierne er med til i samtiden at påminde om<br />
eksistensen af dette kvindelige drikkeri. Men blev det dermed ikke en<br />
offentlig hemmelighed at drikkeriet fandtes i den moderne<br />
kvindesfære? Det skjulte drikkeri var i alt fald ikke unormalt, og der<br />
blev unægtelig set på det med en beundringsværdig forståelse og<br />
overbærenhed i forhold til den fordømmende reaktion kvindernes<br />
åbenlyse og kønsrolleoverskridende drikkesituationer blev mødt med.<br />
Det var tydeligvis ikke alkoholen som sådan, der var unaturlig og<br />
ukvindelig, men alkoholens symbolværdi i en offentlig og mandig<br />
sammenhæng.<br />
Kan vi ikke kalde dette skjulte berusningsdrikkeri for et "feminint"<br />
drikkeri og dermed parallelisere med kvinders brug af psykofarmaka<br />
som et middel til at opretholde - eller udholde - det herskende<br />
kønsrollemønster?<br />
46 F.S.: Kvindelige Drankere, i: Agitatoren 14/6 1902.
62<br />
9 ALKOHOLEN SOM EN VELKENDT KVINDELIG<br />
OVERLEVELSESSTRATEGI<br />
Ovenfor blev det refereret, at kvinder i dag kan anvende alkoholen til at<br />
dulme problemer, som kvinderollen ikke i sig selv giver noget<br />
handlingsrum for. Meget tyder på, at denne problematik også var<br />
yderst relevant allerede omkring århundredskiftet - og det i direkte<br />
modsætning til det ædru og kontrollerende kvindeideal!<br />
Mange eksempler viser faktisk, at det feminine drikkeri netop havde sit<br />
udspring i privatssfæren. Det var i hjemmet, at kvinden fik virkelig trang<br />
til alkoholens rent berusende effekt: som beroligende, fortrængende og<br />
angstdæmpende middel i problemsituationer. Som eksempel blev<br />
nævnt: "Kærestesorger, hævede Forlovelser, Skuffelser i Erotikkens<br />
vidtstrakte Rige, Økonomiske Bekymringer og Brydninger i<br />
Ægteskabet, Jalousi etc., Sorg over Børnene, Anledning til at slukke<br />
Træthed og Sorg og Søge Glemsel ved Hjælp af Spiritus", som lægen<br />
Benedictsen erfarent udtrykte det. 47 Det drejede sig tydeligvis netop<br />
her om at overleve i kvinderollen - ikke at udfordre den - sammen med<br />
de emanciperede kvinder på restauranterne ude i byen.<br />
Lægeordinationen af alkoholen var ikke noget særsyn. Brændevin<br />
fandt almindelig anvendelse som (alt-mulig)medicin i forrige<br />
århundrede både for dets desinficerende og smertestillende virkning.<br />
Og det var ikke bare de fysiske smerter - også de psykiske. Velkendt<br />
var det tilsyneladende at ordinere brændevin i forbindelse med<br />
menstruationsproblemer og problemer i overgangsalderen, og denne<br />
lægeordination blev ligeledes betragtet som den hyppigste anledning<br />
til, at kvinden ja selv børn fik smag for det for alkoholens<br />
problemfortrængende virkning. 48 Olav Benedictsen var overbevist om<br />
at "Smerten af rent biologisk Natur [bringer] Kvinden ind på Drikkeriet,<br />
idet de for at dulme den mere eller mindre pirrelige Tilstand, de<br />
hensættes i, søger Lindring ved hjælp af Portvin, Sherry, Cognac -<br />
noget der kan stramme op i Øjeblikket". Men de kunne også blive ledet<br />
til spiritusbrugen ved "Lægers Ubetænksomhed." Benedictsen mente<br />
47 Olav Benedictsen: Kvinder og Alkohol, 1907, s. 4. Særtryk af<br />
tidsskriftet "Liv og Kultur"; Olav Benedictsen: Protestmødet i<br />
Koncertpalæet, i: Folkevennen 19/5 1905, s. 131.<br />
48 F.S.: Kvindelige Drankere, i: Agitatoren 14/6 1902.
63<br />
ligefrem at kvinderne havde anlæg for nervøsitet. "Fra Fødslen af har<br />
et nervøst belastet Legeme, der stadig ligger i Uligevægt og stadig har<br />
Trang til noget, der kan afbalancere og stramme op" - og fra gamel tid<br />
havde brændevinen da også haft ry for at være nervestyrkende.<br />
Berusningsdrikkeri var følgelig en ganske vist problematisk, men<br />
velkendt måde, kvinder kunne klare et nervøst belastet kvindelegeme<br />
på. 49<br />
Den første danske udgave af en lægebog om kvindesygdomme<br />
behandlede da også denne lægeordinerede alkoholisme som et<br />
velkendt problem: "Som Husmiddel mod disse [menstruations]Smerter<br />
anvendes der altfor ofte Brændevin og andre bedøvende Midler." Og i<br />
forlængelse heraf konstaterede samme bog også, at den<br />
"almindeligste Årsag til Drukkenskab hos Kvinder er den pinlige<br />
Tilstand, der følger med den såkaldte Overgangsperiode i 46-50 Års<br />
Alderen. (..) Mændene have ingen sådanne Plager at gå igennem, og<br />
de forfalde til Drik i alle -aldre, Deres udskejelser må henføres til helt<br />
andre Årsager, end hvor Talen er om det renere og mere<br />
selvopofrende Køn, som er stillet ved deres Side." 50<br />
Ovennævnte læge dr. Bode kendte afgjort til og fandt al mulig grund til<br />
advarsler mod denne efter hans mening for velkendte helbredende<br />
brug af brændevinen blandt kvinderne: " (..) hos dem [kvinderne] er en<br />
anden Årsag til Drikfældighed hyppigere end hos Mænd, nemlig<br />
Alkoholen som Lægemiddel. De have deres vanskelige Tider, Dage og<br />
Uger, hvor de ere nedtrykte og syge, Timer, tilbragte i Angst og<br />
Fortvivlelse. Så finde de desværre ofte en eller anden, som giver sig til<br />
at lovprise den falske Ven, Alkoholen, enten en Slægtning eller<br />
Bekendt, en Sygeplejerske eller Læge. Der er nu engang så mange<br />
velmenende, men dårligt underrettede Kvinder, hvis Lyst det er at<br />
doktorere, og denne eller hin Likør synes jo at hjælpe hurtig. (..) Thi<br />
Alkoholen virker meget stærkere på Kvinder end på Mænd; ligesom de<br />
hurtigere blive berusede, således blive de også hurtigere drikfældige,<br />
og de have sjælden Viljeskraft til at fordrive Tyrannen; de skjule deres<br />
Liebhaveri, deres Lidenskab, indvikle sig i et Væv af Hykleri og Løgn<br />
49 Olav Benedictsen: Kvinder og Alkohol, 1907, i: Særtryk af "Liv og<br />
Kultur"; Olav Benedictsen: Protestmødet i Koncertpalæet, i: Folkevennen<br />
19/5 1905, s. 131.<br />
50 Lawson Tait: Om Kvindernes særlige Sygdomme og hvorledes de<br />
bedst forebygges, Kbh. 1893, s. 23-24.
64<br />
og deres Frygt for, at den skal blive opdaget. Ofte har en Læge den<br />
første Skyld, i det mindste var i tidligere Tid mange Læger ret<br />
uforsigtige i Henseende til at forordne kraftige Ølsorter og ophidsende<br />
Vine som 'Styrkemiddel'. (..) Og endelig er Antallet på de Kvinder, som<br />
bør være meget forsigtige overfor berusende Drikke, så stort, at man<br />
ikke burde forføre eller tvinge en eneste til at drikke. 51<br />
Sådanne kildeudsagn vidner om, at fænomenet kvindelige<br />
medicinmisbrugere eller "feminine problemdrikkere" var mere end<br />
velkendt. Det interessante er imidlertid, at samtidens læger - også de,<br />
der støttede afholdssagen - faktisk mente, at kvinderne havde en<br />
særlige psyke knyttet til hendes kvindelige cyklus og biologi, at denne<br />
psyke var sårbar og årsag til hendes nervøsitet og dermed hendes<br />
disposition for denne dulmende drikfældighed. Sammenhængen blev<br />
allerede i 1886 beskrevet af psykiateren Knud Pontoppidan (kendt fra<br />
Amalie Skrams romaner om oplevelserne på sindssygehospitalet Sct.<br />
Hans): "der er utvivlsomt i den nyere Tid en Tilbøjelighed til at<br />
anerkende, at vi hos nervøse Patienter ofte have at gøre med Klager<br />
fra Genitalsphærens Side, der ikke betinges af nogen Locallidelse og<br />
derfor heller ikke kræve nogen derpå rettet Behandling," og<br />
legitimerede dermed biologisk det kvindelige angstdæmpende drikkeri<br />
som et både forståeligt og "naturligt" handlingsmønster for kvinder! 52<br />
Vi er altså i den paradoksale situation at lægestanden på een og<br />
samme gang officielt beviste kvinders særlige ædruelighed i hendes<br />
biologi, og samtidig argumenterede for at kvinder kunne havde særlig<br />
behov for alkohol for at kunne leve med deres særlige fysiske og<br />
psykiske natur. Der kan ikke være tvivl om, at Pontoppidans og flere af<br />
hans medlægers kvindesyn var med til at fastholde kvinden i den<br />
handlingslammende (drikke) position i hjemmet.<br />
51 Dr. Wilh. Bode: Kvinderne og Drikkeriet, i: Til Ædruelighedens<br />
Fremme. Et Tidsskrift udgivet af Samfundet til Ædruelighedens Fremme,<br />
Knud Thejll (red.), 4. Aarg 1890, s. 20-29.<br />
52 Dr. Knud Pontoppidan: Neurasthenien, Bidrag til Skildringen af vor<br />
tids Nervøsitet, 1886, s. 25-27.
10 AFSLUTNING<br />
65<br />
Ovenfor fastslog vi, at det offentlige mandlige drikkeri var et symbol på<br />
mandighed og ædruelighed i privatsfæren et symbol på kvindelighed.<br />
Men denne alkoholens symbolværdi blev dog afgjort svækket, når<br />
kvindeafhold i hjemmet var langt at foretrække for kvindeafhold i<br />
offentligheden, og når kvindedrikkeriet i privatsfæren var mindre<br />
udfordrende og også mere "feminint" end det offentlige kvindedrikkeri,<br />
der var mere udfordrende og "maskulint". Alt sammen tilsyneladende<br />
uafhængig af den indtagne alkoholmængde.<br />
At kønsrollernes indhold er foranderlige, konstaterede vi i indledningen.<br />
Vi har allerede set at det maskuline drikkeri hos kvinden var et tegn på<br />
emancipation, som samtidens afholdsfolk omkring århundredskiftet<br />
måtte kæmpe imod, men som nok i 1970'ernes kvindebevægelse for<br />
alvor fik nyt indhold. Kvindens ret til at drikke blev nu for alvor et tegn<br />
på uafhængighed og selvstændighed.<br />
På samme måde kan man sige, at det mandlige drikkeri måske også<br />
har fået sin modpol i skabelsen af en ny karrierebevidst, fremsynet og<br />
kontrolleret mandetype, der ikke havde behov for at stive sin<br />
mandighed af gennem drikkeriet. Begyndelsen til denne nye<br />
mandetype finder vi muligvis allerede i afholdsbevægelsens ædruelige<br />
mandighedsideal, men det er en anden historie.
67<br />
Berusade kvinnor - ett<br />
samhällsproblem *<br />
Margaretha Järvinen, Kriminalistisk Institut, Københavns Universitet,<br />
Skt Peders Stræde 19, DK-1453 København K<br />
"Kvinnorna äro, vad bruket av spirituosa beträffar, betydligt mera<br />
klanderfria än männen, såsom de utan tvivel även allmänt<br />
förutsätts vara" (Pekka Kuusi 1948, 16).<br />
"Beträffande kvinnornas alkoholbruk må konstateras, att den<br />
finska kvinnan icke heller är rädd av sig, då hon en gång börjar<br />
supa" (Pekka Kuusi 1948, 34).<br />
"Kvinnor som ansatts av brännvinsbegär dricker mera girigt,<br />
snabbt och lystet än män - men utan glädje och njutning" (K.N.<br />
Rantakari 1944, 153).<br />
"Alkoholbruket ökar osedligheten, speciellt bland kvinnor...<br />
Kvinnans "affinitet" står i direkt relation till hennes<br />
alkoholkonsumtion... En nykter kvinna tar avstånd från det som<br />
en berusad kvinna kan förföras till" (sammanställt av Paavo<br />
Virkkunen 1942, 107-108).<br />
"Sida vid sida med den legitima kvinnorörelsen löper en annan<br />
kvinnorörelse som endast söker efterapa allt det som i mannen är<br />
dåligt, ovärdigt och sedeslöst. Den kvinnorörelsen kommer att<br />
medföra mänsklighetens undergång" (Funderingar på kvinnornas<br />
nykterhetsdag 1936).<br />
* Studien har understötts genom ett stipendium av Stiftelsen för<br />
alkoholforskning, Helsingfors.
68<br />
Under 1940-talet (och delvis i slutet av 1930-talet) fördes i Finland i<br />
facktidskrifter, betänkanden och tidningsartiklar en intensiv debatt om<br />
kvinnors alkoholbruk (jfr t.ex. Ahokas 1943 a, Linturi 1943, Rantakari<br />
1944, Kontunen 1945, Kommittébetänkande 1946, Harvola 1946,<br />
1947, Ahokas 1947, Antikainen 1951) - en debatt vars motstycke vi fått<br />
uppleva först på 1980-talet. Från att tidigare ha varit ett relativt<br />
oproblematiskt fenomen i samhället blev kvinnors drickande på 1940talet<br />
definierat som ett allvarligt socialt problem, ett hot mot familjelivet<br />
och samhällets fortbestånd (t.ex. Ahokas 1943 b, Rantakari 1944,<br />
Aronen 1945, Kontunen 1945).<br />
Det oftast använda beviset för ökande alkoholproblem bland kvinnor på<br />
1940-talet var statistiken över personer som arresterats för fylleri. Om<br />
vi ser på statistiken över omhändertagna berusade kvinnor i<br />
Helsingfors under perioden 1925-89 (diagram 1) finner vi två tydliga<br />
"toppar" i antalet arresteringar/omhändertaganden: en i mitten av<br />
1940-talet och en åren 1974-84. Det verkar alltså finnas ett samband<br />
mellan den samhälleliga debatten om kvinnors alkoholvanor (på 1940talet,<br />
på 1980-talet) och antalet omhändertaganden av berusade.<br />
Diagram 1 Antal berusningsfall bland kvinnor i Helsingfors åren 1925<br />
till 1989.
69<br />
Min avsikt i denna artikel är att analysera omhändertagandena av<br />
berusade kvinnor i Helsingfors under dessa decennier, utgående från<br />
polisens anmälningsblanketter över berusade. Jag har genomgått<br />
sammanlagt 1200 anmälningsblanketter över berusade kvinnor: 150<br />
per år 1945, 1955, 1969, 1978 och 1985 samt 450 år 1989. Årtalen har<br />
bestämts av praktiska orsaker. Registreringssystemet har ändrats i<br />
olika repriser: under vissa år står kvinnorna separat registrerade, under<br />
andra år innehåller arkivmapparna registreringsblanketter för båda<br />
könen. Därtill kommer att vissa årgånger av registreringsmapparna har<br />
förstörts.<br />
I artikeln kommer jag att betrakta de registrerade berusningsfallen -<br />
inte nödvändigtvis som ett mått på berusning eller alkoholproblem<br />
bland kvinnor - men som "sociala konstruktioner" som återspeglar<br />
polisens definition av och reaktioner på kvinnligt drickande.<br />
"Berusningen", "fylleriet på offentlig plats" har olika social innebörd och<br />
väcker olika sociala reaktioner beroende på var, när och av vem detta<br />
beteende uppvisas. Min avsikt i denna artikel är att leta efter eventuella<br />
kvinnospecifika drag i dessa anhållanden. Omhändertagandena av<br />
berusade personer har under årens lopp varit föremål för en hel del<br />
forskning i Finland, men undersökningarna har primärt gällt män (t.ex.<br />
Säilä 1979, Rahkonen & Sulkunen 1987). Det finns få upplysningar om<br />
hur kontrollpolitiken har fungerat då det gäller kvinnor (jfr dock Säilä<br />
1985). Med denna artikel vill jag försöka fylla denna kunskapslucka och<br />
jag kommer att utgå från bl.a. följande frågor. Vad är det för kvinnliga<br />
beteendeformer som polisen har kontrollerat genom<br />
fyllerilagstiftningen? Vilka samhälleliga funktioner har kontrollpolitiken<br />
fyllt då det gäller kvinnor? Vilket symbolvärde har omhändertagandena<br />
av kvinnliga berusade haft? .<br />
Artikeln indelas i två delar. I den första delen skall jag beskriva<br />
kontrollpolitikens manifesta, direkta funktioner, fyllerianhållandena som<br />
"omhändertaganden av berusade personer". Min hypotetiska<br />
utgångspunkt är att kontrollpolitikens manifesta funktioner är relativt<br />
könsneutrala, dvs att dessa omhändertaganden lika väl kunde ha gällt<br />
män som kvinnor. I den andra delen skall jag analysera<br />
kontrollpolitikens latenta, indirekta funktioner. Anhållandena för fylleri<br />
har inte bara gällt fylleri, utan också fylleri i kombination med vissa<br />
specifika sociala karakteristika eller beteendeformer. De sociala<br />
fenomen som jag har valt att utgå från är: kvinnors sexualitet, kvinnors<br />
reproduktiva funktioner och kvinnlig fattigdom (jfr Järvinen 1990). Ett<br />
genomgående antagande i artikeln är att de kvinnospecifika dragen i
70<br />
omhändertagandena av berusade står att finna i dessa latenta<br />
funktioner, och speciellt i variablerna kvinnlig sexualitet och kvinnors<br />
reproduktiva funktioner.<br />
1 KONTROLLPOLITIKENS MANIFESTA FUNKTIONER<br />
Enligt strafflagen från år 1894, kapitel 43, § 6 var "uppenbar berusning"<br />
på allmän plats straffbar, förutsatt att berusningen var "störande eller<br />
förargelseväckande". Med "uppenbar berusning" avsågs berusning<br />
som var "synlig" för omgivningen, ett "tillstånd som var klart avvikande<br />
från det normala" eller ett tillstånd som var "kränkande för<br />
anständigheten" (Kommittébetänkande 1946). Polisen kunde också<br />
arrestera berusade i privata lägenheter om dessa på ett eller annat sätt<br />
uppförde sig våldsamt eller störande. Fylleriet avkriminaliserades år<br />
1969. Efter detta har omhändertagandena av berusade baserat sig på<br />
Polislagens § 20 och på lagen om behandling av berusade:<br />
"Uppträder någon på allmän plats eller vid allmänna<br />
sammankomster eller annan offentlig tillställning berusad av<br />
alkoholhaltigt ämne eller annat berusningsmedel, har polisman<br />
rätt att vid behov med maktmedel avlägsna honom samt, om det<br />
är nödigt, gripa honom och taga honom i förvar för att tillnyktra.<br />
Gentemot den, som på ett störande sätt uppträder berusad i<br />
privatbostad eller i annan lägenhet i enskilt bruk är polisman<br />
likaså berättigad att på begäran av lägenhetens<br />
innehavare...vidtaga...nämnda åtgärder" (Polislagen § 20).<br />
"Berusad kan tagas i förvar, om hans hållande i förvar är påkallat<br />
med beaktande av graden av hans berusning och hans<br />
hälsotillstånd samt av ordningens och säkerhetens<br />
upprätthållande" (Lagen om behandling av berusade § 3).<br />
Det är alltså två aspekter som är viktiga i lagen om behandling av<br />
berusade: omsorgen om den berusade individen och omsorgen om<br />
allmän ordning och säkerhet. Jag skall i det följande ge några exempel<br />
på vilka uttryck de här två kontrollfunktionerna tar sig i<br />
polisblanketterna över anhållanden/omhändertaganden av berusade<br />
kvinnor från 1940-talet fram till idag.
71<br />
1.1 Omsorg om redlöst berusade<br />
Den första aspekten, omsorgen om den berusade individen, kommer<br />
klarast till uttryck i fall av redlös berusning, dvs omhändertaganden av<br />
personer som inte kan ta vara på sig själva.<br />
Några exempel:<br />
En 28-årig kvinna, beskrivs som sysslolös och bostadslös,<br />
anhålls en tisdag eftermiddag år 1969 ombord på ett fartyg i<br />
Västra hamnen, efter att kaptenen tillkallat polisen. Polisen finner<br />
henne liggande i fartygskorridoren, utan kjol och skor, redlöst<br />
berusad. Hon säger i förhöret att hon själv har uppsökt fartyget<br />
men att hon inte minns hur många dagar hon har varit ombord<br />
eller vad hon har fått att dricka (omhändertagande år 1969).<br />
En 49-årig kvinna, enligt förhörsblanketten anställd i en butik,<br />
änka, inga barn, omhändertas i en trappuppgång, efter att någon<br />
i huset ringt efter polisen. Kvinnan uppger att hon besökt sin<br />
arbetskamrat X och dennas man som bor i huset och att de<br />
druckit ädelbrännvin. Hon säger att hon plötsligt befann sig<br />
ensam i trappan, utan skor, handväska och nycklar, att hon inte<br />
längre kunde finna tillbaka till familjen X:s dörr och att hon därför<br />
kanske hade ringt på olika dörrar i huset (omhändertagande<br />
1969).<br />
En 23-årig sekreterare, ankommer till polishäktet i taxi, en sen<br />
kväll vintern 1989. Kvinnan har, enligt chauffören, åkt runt i stan i<br />
taxin en längre tid. Med sig under turen hade hon en flaska<br />
Bacardi, en flaska ägglikör, samt fem starköl. Till sist kunde hon<br />
inte uppge vart chauffören skulle köra henne och han ville inte<br />
lämna henne ensam ute i kölden, så berusad som hon var<br />
(omhändertagande 1989).<br />
Då det gäller redlöshet/hjälplöshet, omhändertaganden av berusade<br />
personer för att dessa är oförmögna att klara sig på egen hand, så är<br />
det framför allt två förhållanden man fäster sig vid i polismaterialet.<br />
Det första förhållandet är att den här typen av polisomhändertaganden<br />
har ökat märkbart bland kvinnor. Under 1940- , 50- och 60-talen
72<br />
varierade andelen "redlöst berusade", "sovande", "hjälplösa" och<br />
"oförmögna" mellan 9 och 18 % av samtliga omhändertagna kvinnor i<br />
Helsingfors; under 1980-talet har motsvarande andel varit nästan 40<br />
%. Under 1940- och 50-talen gällde majoriteten av alla<br />
omhändertaganden ospecificerade berusningsfall eller personer som,<br />
av upplysningarna i protokollen att döma åtminstone någorlunda kunde<br />
ta vara på sig själva. På 1980-talet har de ospecificerade<br />
berusningsfallen minskat till under 30 % medan andelen kvinnor som<br />
behöver hjälp för att de är oförmögna att ta sig hem - om de har ett<br />
hem - utgör den största enskilda kategorin.<br />
Ett annat förhållande som framgår av polisprotokollen (och som är<br />
välbekant från den offentliga debatten) då det gäller fall av redlös<br />
berusning är den ytterst problematiska ansvars- och<br />
arbetsfördelningen mellan polis och hälso-/sjukvård. Protokollen<br />
innehåller många upplysningar om personer som forslats hit och dit<br />
mellan polis och sjukhus. T.ex. följande: "A har upprepade gånger förts<br />
till sjukhus, redlöst berusad av alkohol och medicin. Sjukhuset tar inte<br />
emot henne, de anser att hon inte behöver sjukhusvård"<br />
(omhändertagande 1978); "B är uppenbart sinnesförvirrad. Hesperia<br />
sjukhus uppger att de har haft henne i vård tidigare men att de inte tar<br />
emot henne i berusat tillstånd. Själv säger hon att hon bara druckit lite<br />
vin" (omhändertagande 1985); "C hade haft en större fest hemma hos<br />
sig. Någon hade ringt efter ambulans då hon var redlöst berusad.<br />
Ambulansmännen ville inte ta hand om henne utan ringde efter<br />
polisen. Polisen förde henne till Mejlans sjukhus eftersom hon var<br />
medvetslös" (omhändertagande 1989). Det är relativt vanligt att<br />
utomstående, tillfälliga förpipasserande, anhöriga och vänner ringer<br />
efter ambulans vid fall av redlös berusning men att ambulansen eller<br />
sjukhuset inte vill ta hand om personen i fråga eftersom hon är<br />
berusad, och att hon därför förs till polishäktet.<br />
1.2 Omsorg om ordning och säkerhet<br />
Då det gäller den andra centrala kontrollfunktionen i anhållandena för<br />
fylleri, omsorgen om allmän ordning och säkerhet så kan<br />
polisprotokollen illustreras med följande exempel:
73<br />
En 37-årig hemmafru anhålls en lördag eftermiddag 1944 på<br />
restaurang Vesper tillsammans med sin man. Mannen har slagit<br />
sönder två av restaurangens stolar och kvinnan har kastat två<br />
glas efter vaktmästaren och gett servitören ett knytnävsslag i<br />
ansiktet. Orsaken till slagsmålet var, enligt kvinnan att<br />
serveringen avbröts trots att hon inte ansåg sig vara berusad<br />
(omhändertagande 1944).<br />
En 44-årig kvinna, yrke: butiksbiträde, hämtas i hemmet en<br />
lördagnatt 1979. Kvinnan och hennes man har, enligt grannarna,<br />
hela kvällen varit i våldsamt slagsmål sinsemellan. Båda har,<br />
oberoende av varandra, tillkallat polis för att få den andra parten<br />
omhändertagen. Kvinnan har hotat mannen med kniv och yxa.<br />
Då polisen ankommer slår hon den ena konstapeln i ansiktet och<br />
spottar på den andra. Hon förs bort i handbojor<br />
(omhändertagande 1969).<br />
En 43-årig kvinna, yrke okänt, omhändertas en sen höstkväll<br />
1989 i trappan till det hus där hennes f.d. man bor. Kvinnan har,<br />
enligt mannen, hela kvällen härjat i trappuppgången och bl.a.<br />
hotat sin f.d. make med en fileringskniv. Kvinnan uppger att hon<br />
tillbringat eftermiddagen på Urhos Pub där hon druckit sju starköl<br />
och att hon bara ville diskutera litet med sin f.d. man<br />
(omhändertagande 1989).<br />
Den här typen av omhändertaganden som alltså gäller berusning i<br />
kombination med diverse olika typer av konflikter och våld har under<br />
hela perioden från 1940-talet fram till idag stått för ungefär en femtedel<br />
av polisingripandena mot berusade kvinnor. Då man läser dessa<br />
protokoll över situationer präglade av berusning, konflikter och våld får<br />
man intrycket att de anhållna kvinnorna följer ett mycket maskulint<br />
dryckesmönster. Det traditionellt finska, manliga dryckesmönstret har<br />
ju beskrivits som våldsamt, trotsigt drickande av relativt stora mängder<br />
alkohol per dryckestillfälle och det är uppenbart att detta mönster<br />
också kan appliceras på en del av kvinnorna i polismaterialet.<br />
Kvinnorna har ofta, enligt egen utsago, konsumerat relativt stora<br />
mängder alkohol, och starksprit är den favoriserade dryckessorten -<br />
även om brännvinet som berusningsdryck under 1970- och 80-talen,<br />
av polisprotokollen att döma, har fått kraftig konkurrens av primärt<br />
starköl, sekundärt vin.
74<br />
När man ser på fyllerianhållandenas manifesta funktioner får man<br />
alltså intrycket att omhändertagandena av berusade kvinnor i hög grad<br />
följer mönstret för omhändertagandena av berusade män;<br />
berusningens symboler i den manifesta kontrollpolitiken är välbekanta:<br />
redlöshet och våldsamhet.<br />
Anhållandena/omhändertagandena har emellertid inte bara gällt redlöst<br />
berusade kvinnor eller konflikter/våldsamhet. En del av kvinnorna i<br />
polismaterialet har omhändertagits för berusning i kombination med<br />
andra icke-önskvärda eller problematiska beteende- och livsformer.<br />
2 KONTROLLPOLITIKENS LATENTA FUNKTIONER<br />
2.1 Berusning och sexualitet<br />
I min undersökning av lösdrivar- och prostitutionskontrollen i<br />
Helsingfors under efterkrigstiden har jag påvisat att det i vårdpolisens<br />
lösdrivarjournaler finns ett klart samband mellan beskrivningar av<br />
kvinnors alkoholbruk/alkoholproblem och misstankar om promiskuitet<br />
och prostitution. Ett omfattande alkoholbruk hos kvinnor har använts<br />
som ett tungt vägande bevis då det gällt att fastställa kvinnornas<br />
sexualmoraliska karaktär. En kvinna som "sjunkit så djupt" att hon rör<br />
sig i manliga dryckesgäng har också antagits vara undermålig i<br />
sexualmoraliskt avseende (Järvinen 1990).<br />
Det här förmodade sambandet syns också i polismaterialet över<br />
fyllerianhållanden. Berusade kvinnor som omhändertagits av polisen<br />
har i många fall fått finna sig i att få sin sexualmoral granskad; i<br />
misstänkta fall har de sänts vidare från ordningspolisen till vårdpolisen.<br />
Några exempel på hur sambandet berusning - sexualitet kan beskrivas<br />
i protokollen:<br />
En 31-årig kvinna anhålls i en trappuppgång vid Helsingegatan<br />
en tisdag eftermiddag 1942, efter att någon i huset ringt efter<br />
polisen. Kvinnan beskrivs som bostadslös, f.d. frisörska, hon är<br />
frånskild, har två barn. Vid anhållandet påträffas hon tillsammans<br />
med en man, som hon misstänks ha haft samlag med i trappan.<br />
Båda är berusade, men "inte redlöst". Kvinnan arresteras för
75<br />
fylleri, mannen får gå. Nästa dag förs hon vidare till vårdpolisen<br />
(omhändertagande 1942).<br />
En 19-årig flicka, yrke hembiträde, anhålls en natt 1969 i en tom<br />
järnvägsvagn. Hon berättar att hon träffat en bekant man på<br />
järnvägsstationen och att de gått till järnvägsvagnen tillsammans.<br />
På natten kom två industrivakter som höll fast flickan och ringde<br />
efter polisen. Mannen fick gå. Flickan förnekar att hon skulle vara<br />
berusad men medger att hon uppträtt våldsamt mot den ena<br />
industrivakten. Hon beskrivs som starkt avvikande<br />
karaktärmässigt och omhändertas över natten för sin egen<br />
säkerhets skull (omhändertagande 1969).<br />
Dessa omhändertaganden faller grovt taget i två kategorier. Den ena<br />
kategorin omfattar kvinnor som arresteras för att deras sexuella<br />
beteende - och deras berusning - är störande eller kränkande för<br />
omgivningen. Utomstående personer, folk som bor i huset där<br />
kvinnorna befinner sig, förbipasserande i parker osv tillkallar polisen<br />
som antingen omhändertar både kvinnan och mannen om de är<br />
uppenbart berusade, eller bara kvinnan om parterna är mindre<br />
berusade. Den andra kategorin omfattar berusade kvinnor som har<br />
antastats sexuellt av män eller som, enligt polisen, kan komma att<br />
antastas av män: "A påträffades uppenbart berusad; hon låg på en<br />
parkbänk, lätt påklädd och med en hel hop män svärmande omkring<br />
sig"; "B kommer till polishäktet och ber att få övernatta där, hon är<br />
mycket berusad och säger att en man förföljer henne".<br />
Explicita beskrivningar av de berusade kvinnornas sexuella beteende -<br />
eller sexuella utsatthet - har aldrig varit dominerande i protokollen. På<br />
1940- och 50-talen t.ex. kan man finna en eller annan form av<br />
hänvisning till kvinnornas sexualmoral i ungefär 10 % av protokollen:<br />
"A låter soldaterna bjuda sig på mat och dryck", "B var mycket<br />
utmanande klädd", "C påträffades med kläderna i oordning". En<br />
förklaring till att anteckningar om kvinnornas sexuella beteende inte är<br />
vanligare i protokollen är säkert överlappningen mellan vårdpolisens<br />
och ordningspolisens verksamhetsområde - speciellt då det gäller<br />
kvinnor. Berusade kvinnor som påträffades i situationer eller miljöer<br />
som kunde ge anledning till misstanke om prostitution fördes direkt till<br />
vårdpolisen och registrerades aldrig som "berusningsfall" av<br />
ordningspolisen. År 1969 överfördes omhändertagandena av berusade<br />
kvinnor från ordningspolisens registreringssystem till vårdpolisens - en<br />
organisatorisk förändring som återspeglade det förmodade
76<br />
likhetstecknet mellan berusning och lösdriveri/prostitution bland<br />
kvinnor. Sedan slutet av 1970-talet har beskrivningarna av de<br />
berusade kvinnornas sexuella beteende helt och hållet försvunnit ur<br />
polismaterialet. Anmälningsblanketterna innehåller inte längre några<br />
hänvisningar till, eller ens antydningar om, sexualitet, promiskuitet eller<br />
prostitution. Det förefaller alltså som om sexualiteten idag skulle ha<br />
mist sitt explicita symbolvärde i poliskontrollen av berusade kvinnor.<br />
2.2 Berusning och familjeliv<br />
Kvinnors alkoholbruk har under båda de perioder av intensiv debatt<br />
som identifierats ovan, dvs 1940-talet och 1980-talet, definierats som<br />
ett hot mot familjelivet. En mor med alkoholproblem har betraktats som<br />
ett ännu allvarligare familjeproblem än en far med alkoholproblem.<br />
Beteckningen "en berusad mor" har fungerat och fungerar som en<br />
mycket starkt negativt laddad symbol i alkoholdebatten. Överraskande<br />
nog är det speciellt på 1980-talet man finner explicita anteckningar i<br />
polisprotokollen om berusade mödrar som inte kan ta vara på sina<br />
barn, eller gravida kvinnor som druckit för mycket. För 1940- och 1950talen<br />
har jag inte funnit några exempel på sådana omhändertaganden.<br />
En 30-årig kvinna omhändertas på en restaurang i centrum av<br />
Helsingfors våren 1989. Enligt personalen har hon suttit där hela<br />
eftermiddagen och druckit öl. Personalen avbröt dock<br />
serveringen då kvinnan hade ett litet barn med sig. Det visade sig<br />
dock att hon redan var så berusad att de inte vågade låta henne<br />
ge sig iväg med barnet. Polisen hjälper kvinnan och barnet till en<br />
taxi men kvinnan vill inte åka hem (omhändertagande 1985).<br />
En 27-årig kontorist omhändertas i en taxi, sommaren 1989, efter<br />
att chauffören tillkallat polis. Hon berättar att hon druckit öl på en<br />
restaurang och att hon var på väg till ett daghem för att hämta<br />
hem sina två barn. I taxin somnade hon och chauffören tyckte<br />
inte att hon kunde hämta barnen i det tillstånd hon befann sig.<br />
Från häktet förs kvinnan, som är gravid, vidare till Kvinnokliniken<br />
eftersom man misstänker att hon fått ett missfall"<br />
(omhändertagande 1989).<br />
Den här typen av explicita beskrivningar av berusade mödrar och<br />
gravida utgör ingen stor grupp på 1980-talet (för år 1989 t.ex. har jag<br />
funnit tolv sådana fall, 3 % av samtliga). Det finns emellertid, och detta<br />
gäller alla decennier, en större grupp protokoll med mera kortfattade
77<br />
eller indirekta upplysningar om familje- och barnomsorgsproblem, t.ex.:<br />
"A har enligt mannen och familjens två barn druckit oavbrutet i två<br />
veckor", "B:s barn har omhändertagits", "C:s 12-åriga dotter ringde till<br />
polisen och bad dem hämta modern"; "D, som är ensamförsörjare har<br />
grovt försummat sina barn under de senaste veckorna".<br />
Det finns tyvärr inga genomgående och systematiska upplysningar om<br />
hur stor andel av de omhändertagna kvinnorna under olika decennier<br />
som har haft barn. De sporadiska uppgifter som finns tyder dock på att<br />
andelen anhållna kvinnor med barn var större på 1940- och 1950- talen<br />
än på 1980-talet. Men dessa barn under tidigare decennier var inte, av<br />
upplysningarna i protokollen att döma, direkt involverade i de<br />
dryckessituationer som lett till polisingripanden. Vad som tycks ha skett<br />
är alltså att flera kvinnor idag tar sina barn med ut på restauranger eller<br />
i andra offentliga sammanhang och att några kvinnor så förlorar<br />
kontrollen över sitt drickande och inte förmår ta sig hem igen med<br />
barnen.<br />
2.3 Berusning och fattigdom<br />
Den tredje latenta funktionen i myndighetskontrollen av berusade<br />
finner man i de anhållna kvinnornas fattigdom, resurslöshet.<br />
Anhållandena av berusade kvinnor gäller inte bara redlöst berusade<br />
eller våldsamma kvinnor, kvinnor som bryter mot samhällets<br />
sexualmoral eller kvinnor som inte kan ta vara på sina barn.<br />
Anhållandena gäller också, och kanske primärt, berusning i<br />
kombination med fattigdom. Det har gång på gång i den offentliga<br />
debatten (i forskningsrapporter, betänkanden, debattartiklar) under<br />
1970- och 80-talen framhållits att det finns ett samband mellan<br />
omhändertaganden för fylleri och de omhändertagnas<br />
socioekonomiska status. Speciellt har bostadslösheten utpekats som<br />
en viktig faktor då det gäller att förklara det stora antalet<br />
omhändertaganden i Helsingfors (t.ex. Säilä 1979, Rahkonen &<br />
Sulkunen 1987). Bostadslösa personer löper betydligt större risk att<br />
omhändertas för fylleri än andra eftersom de ofta tvingas att dricka<br />
utomhus och eftersom de inte har ett hem att gå till och sova ruset av<br />
sig. Jag skall här följa denna förklaringstradition och se på de<br />
omhändertagna kvinnornas bostads- och andra levnadsförhållanden.<br />
Men först två exempel på hur bostadslösheten kan beskrivas i<br />
blanketterna:
78<br />
En 40-årig kvinna, frånskild, inga barn, yrke: restaurangbiträde,<br />
arresteras utanför en restaurang på Stora Robertsgatan en<br />
höstnatt 1945. Hon säger själv att hon druckit brännvin på<br />
restaurangen men att hon inte är berusad. Polisen uppmanar<br />
henne att gå hem och hon säger att hon bor i ett<br />
bombskydd/natthärbärge, dit hon inte kan gå då hon druckit<br />
brännvin, varpå polisen tar henne med till stationen<br />
(omhändertagande 1945).<br />
En 65-årig kvinna, änka, före detta torghandlare anhålls på<br />
Abrahamsgatan där hon sitter på trottoaren. Hon berättar att hon<br />
blivit vräkt från sin bostad och att alla hennes ägodelar står ute<br />
på husets gård. Hon säger vidare att hon köpt tio flaskor öl som<br />
hon ville bjuda flyttkarlarna på, och att hon själv bara druckit två<br />
(omhändertagande 1955).<br />
En 40-årig kvinna omhändertas en lördagskväll våren 1989<br />
utanför ett av Helsingfors härbärgen för bostadslösa, på<br />
personalens begäran. Kvinnan, som i övrigt bor på härbärget får<br />
inte komma in denna kväll eftersom hon är berusad. Hon sitter på<br />
trappan, oförmögen att flytta sig. Hon beskrivs som en f.d.<br />
kontorist, frånskild, utan barn. Hon säger att hon druckit starköl<br />
på restaurang Vanhan Kellari (omhändertagande 1989).<br />
Andelen kvinnor av de omhändertagna som under olika decennier<br />
registrerats för bostadslöshet framgår av följande tabell.
79<br />
Tabell 1 Bostadsförhållanden bland kvinnor som<br />
omhändertagits för fylleri åren 1945-1989 (procentuell<br />
fördelning).<br />
Saknar Adress Adress Adress Upplys- Totalt<br />
fast på här- i Helsing- på annan ningar<br />
bostad bärge fors ort saknas N %<br />
1945 3 8 72 3 14 150 100<br />
1955 12 10 71 3 4 150 100<br />
1969 27 7 57 4 5 150 100<br />
1978 22 5 64 4 5 150 100<br />
1985 9 8 76 2 4 150 100<br />
1989 11 8 74 3 4 450 100<br />
Andelen som registrerats för bostadslöshet (kvinnor som saknar fast<br />
adress och kvinnor som bor på härbärgen) har alltså varierat från 11 %<br />
av de omhändertagna år 1945 till 34 % år 1969 och 19 % år 1989.<br />
Andelen bostadslösa bland de omhändertagna tycks alltså ha minskat<br />
från 1970-talet till 1980-talet. En delförklaring till detta kan dock vara att<br />
polisen på 1960- och 70-talen noggrannare undersökte de<br />
omhändertagnas bostadsförhållanden och att man därför fick med en<br />
större andel av den faktiska bostadslösheten i protokollen. På 1980talet<br />
har polisen nöjt sig med att registrera de - i många fall pro-forma -<br />
adresser som personerna själva uppger.<br />
Om man ser på de omhändertagna kvinnornas arbets-<br />
/inkomstförhållanden finner man att andelen arbetslösa varierar från 12<br />
% år 1945 till 39 % år 1969 och 13 % år 1989. Andelen pensionärer<br />
(typiskt förtidspensionärer) bland de omhändertagna har ökat från 2 %<br />
år 1945 till 7 % år 1969 och 12 % år 1989. År 1989 gällde alltså 25 %<br />
av omhändertagandena icke-yrkesaktiva kvinnor (pensionärer och<br />
arbetslösa). Vad yrkesfördelningen bland de omhändertagna år 1989<br />
beträffar så är det de typiska kvinnliga låglöneyrkena som dominerar.<br />
Städerskor, vårdbiträden, outbildade kontors- eller restauranganställda<br />
är de viktigaste yrkesbeteckningarna år 1989 medan det på 1940- och<br />
50-talen var fabriks- och byggnadsarbetare som utgjorde de största<br />
yrkesgrupperna bland de anhållna. Hemmafruarna utgjorde också en<br />
relativt stor kategori på 1940-talet (ca 20 % av de anhållna) i<br />
jämförelse med 1980-talet (1 %). Andelen personer med högre<br />
utbildning (utbildning på institut- eller akademisk nivå), andelen
80<br />
självständiga yrkesutövare och andelen studerande har ökat bland de<br />
omhändertagna så att dessa grupper år 1989 sammanlagt utgör ca 14<br />
%.<br />
3 DISKUSSION<br />
Kontrollpolitikens funktioner och symboler under de här studerade<br />
decennierna kan kanske bäst illustreras med hjälp av följande figur.<br />
Figur 1 Omhändertaganden av berusade kvinnor.<br />
Kontrollpolitikens funktioner.<br />
Manifesta funktioner<br />
Omsorg om ordning och Omsorg om den<br />
berusade<br />
säkerhet individen<br />
Latenta funktioner - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - berusning och sexualitet<br />
Sexualitet som ordningsproblem offer för sexuella<br />
övergrepp<br />
- - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - -Fattigdom berusning och fattig<br />
som ordningsproblem redlöst berusade<br />
- - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - -Familjeproblem berusning och<br />
familjekonflikter<br />
och -våld<br />
omsorgsproblem<br />
- - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - -<br />
Om man skall sammanfatta utvecklingen över tid så kan man för det<br />
första konstatera att "omsorgen om den berusade individen" tycks ha<br />
fått en mera framträdande plats i omhändertagandena. Andelen<br />
kvinnor som omhändertas för att de är redlöst berusade är större på<br />
1980-talet än under tidigare decennier, medan andelen ospecificerade<br />
berusningsfall, som med all sannolikhet snarare representerat<br />
kategorin "förargelseväckande beteende" än redlös berusning, har<br />
minskat. För det andra kan man konstatera att sexualiteten tycks ha<br />
förlorat sitt symbolvärde då det gäller polisingripanden mot berusade<br />
kvinnor. Anmälningsblanketterna på 1980-talet innehåller som nämnts
81<br />
inga anteckningar om berusning och sexualitet som ordningsproblem<br />
eller redlöst berusade kvinnor som offer för sexuella övergrepp. För det<br />
tredje tycks fattigdomen, resurslösheten (mätt i t.ex. andelen<br />
bostadslösa och andelen arbetslösa) bland de omhändertagna ha varit<br />
störst under 1960- och 70-talen medan de omhändertagna på 1940-<br />
och 1980-talen i större utsträckning har haft arbete och - åtminstone en<br />
proforma - adress. För det fjärde har det under 1980-talet dykt upp en<br />
ny grupp av redlösa berusningsfall kombinerade med konkreta<br />
omsorgsproblem. Berusade gravida och berusade mödrar som inte<br />
förmår ta vara på sig själva och sina barn utgör en liten, men naturligt<br />
nog uppmärksammad grupp idag.<br />
Den kvinnliga "berusningen" har under hela perioden innehållit både<br />
kvinnospecifika drag och drag som är gemensamma för båda könen.<br />
Kopplingen mellan berusning och sexualitet och mellan berusning och<br />
barnomsorgsproblem är i många avseenden kvinnospecifik. Berusade<br />
kvinnor och män som påträffats i sexuella situationer har inte<br />
behandlats lika; kvinnorna har omhändertagits för att de betraktats som<br />
promiskuösa eller prostituerade, männen har omhändertagits för sin<br />
berusning (om de överhuvudtaget omhändertagits). Kvinnors<br />
reproduktiva ansvar har gjort att deras alkoholbruk och berusning på<br />
ett helt annat sätt än mäns kopplats ihop med deras föräldraroll.<br />
Omsorgen om allmän ordning och säkerhet och omsorgen om den<br />
berusade individen är - åtminstone på ett överordnat plan -<br />
gemensamma för både män och kvinnor, likaså kopplingen mellan<br />
fattigdom/resurslöshet och arresteringsrisk. Samtidigt är det givet att<br />
också dessa funktioner innehåller vissa könsspecifika drag. En<br />
berusad kvinna som uppträder högljutt och aggressivt i offentligheten<br />
symboliserar knappast samma hot mot förbipasserande som en<br />
berusad, våldsam man. Hon möter kanske viss förskräckelse, men<br />
sannolikt också åtlöje. En redlöst berusad kvinna som är oförmögen att<br />
ta vara på sig själv väcker också andra tankar och reaktioner - i<br />
omgivningen, hos polisen, i hälsovården - än en redlöst berusad man.<br />
Hon väcker eventuellt mera indignation, men kanske också mera<br />
omsorg än sin manliga motpart. Det är också möjligt att kopplingen<br />
mellan fattigdom/resurslöshet och arresteringsrisk ser olika ut för män<br />
och kvinnor. Socialt utslagna män: bostadslösa, arbetslösa män utan<br />
familj har traditionellt utgjort den stora kärngruppen bland personer<br />
som omhändertagits för berusning. De har, i allmänhetens och<br />
polisens ögon, utgjort en "naturlig" och välkänd målgrupp i<br />
kontrollpolitiken. Parkernas och torgens socialt utslagna män har
82<br />
spelat en självklar roll i allmänhetens bild av alkoholproblemen i<br />
Helsingfors. De socialt utslagna kvinnorna har utgjort en mindre synlig<br />
och mindre klart avgränsad kategori. Upplysningarna om deras livsstil,<br />
deras bostads- och arbetsproblem, deras familjesituation, deras<br />
alkoholproblem etc. har varit sparsamma, både i forskningen och i den<br />
offentliga debatten. Kopplingen mellan social utslagning och<br />
alkoholproblem bland kvinnor tycks inte ha haft samma tydliga<br />
symbolvärde som motsvarande koppling bland män.
LITTERATUR<br />
83<br />
Ahokas, Paavo (1943): Naisten väkijuomien käytön kehityksestä<br />
Helsingissä nykyisen väkijuomalainsäädännön aikana (Om<br />
utvecklingen i kvinnors alkoholbruk i Helsingfors under nuvarande<br />
dryckeslagstiftning). Alkoholiliikkeen aikakauskirja 2/1943 (a), 32-36.<br />
Ahokas, Paavo (1943): Alkoholistihuollon ajankohtaisia tehtäviä<br />
(Alkoholistvårdens aktuella uppgifter). Huoltaja 9/1943 (b), 228-231.<br />
Ahokas, Paavo (1947): Alkoholistiaines Helsingin kaupungissa vuosina<br />
1941-1943 (Alkoholistklientelet i Helsingfors stad åren 1941-1943).<br />
Alkoholikysymys 1/1947, 64-83.<br />
Antikainen, Tellervo (1951): Naisten väkijuomien käytöstä<br />
anniskeluravintoloissa (Om kvinnors alkoholbruk på restauranger).<br />
Alkoholiliikkeen aikakauskirja 1/1951, 23-25.<br />
Aronen, Martti (1945): Alkoholikysymys ja jälleenrakennustyö<br />
(Alkoholfrågan och återuppbyggnadsarbetet). Tammi, Helsinki.<br />
Harvola, V. (1946): Juopumustapaukset naisten keskuudessa sodan<br />
aikana ja sen jälkeen (Kvinnliga berusningsfall under och efter kriget).<br />
Alkoholiliikkeen aikakauskirja 1/1946, 48-51.<br />
Harvola, V. (1947): Naisten ja nuorison juopuneisuudesta sotien edellä<br />
ja nyt (Berusning bland kvinnor och ungdomar före krigen och nu).<br />
Alkoholiliikkeen aikakauskirja 1/1947, 21-24.<br />
Järvinen, Margaretha (1990): Prostitution i Helsingfors - en studie i<br />
kvinnokontroll. Åbo Akademis Förlag, Åbo.<br />
Kommittébetänkande 1946. Alkoholkommittén. Betänkande nr 7, 1946.<br />
Kontunen, Bertta (1945): Nuorison osuus ravintolaelämässä<br />
(Ungdomens andel i restauranglivet). Alkoholiliikkeen aikakauskirja<br />
3/1945, 64-68.<br />
Kuusi, Pekka (1948): Finlands alkoholproblem belyst av en<br />
gallupundersökning, Helsingfors.
84<br />
Linturi, Arvo (1943): Mitä "raittiin tammikuun" jälkeen? (Nykter januari -<br />
och vad nu?). Alkoholiliikkeen aikakauskirja 3/1943, 58-65.<br />
Mietteitä naisten yleisenä raittiuspäivänä 17.3.1935 (Funderingar på<br />
kvinnornas allmänna nykterhetsdag). Huoltaja 6/1935, 115-117.<br />
Rahkonen, Keijo & Pekka Sulkunen (1987): Miten päihtyneiden<br />
säilöönotoilta voitaisiin välttyä (Hur omhändertaganden av berusade<br />
kan undgås). Alkoholipoliittisen tutkimuslaitoksen tutkimusseloste 177.<br />
Rantakari, K.N. (1944): Naiset väkijuomien nauttijoina nykyisin (Om<br />
kvinnors drickande). Alkoholiliikkeen aikakauskirja 5/1944, 151-153.<br />
Säilä, Sirkka-Liisa (1979): Säilöönotot sosiaalisena haittana Suomessa<br />
(Omhändertaganden som socialt problem i Finland). Alkoholipoliittisen<br />
tutkimuslaitoksen tutkimusseloste 135.<br />
Säilä, Sirkka-Liisa (1985): Töölön selviämisaseman toiminnan tuloksia.<br />
Väliraportti. (Resultaten från tillnyktringscentralen i Tölö).<br />
Alkoholipoliittisen tutkimuslaitoksen tutkimusseloste 171.<br />
Virkkunen, Paavo (1942): Väkijuomien suhde siveellisyyteen<br />
ylioppilaiden todistusten valossa (Förhållandet mellan alkohol och<br />
sedlighet, belyst av studentuppsatser). Alkoholikysymys 3-4/1942, 101-<br />
119.
85<br />
Är psykofarmakabruk en form<br />
av kvinnokontroll?<br />
Elianne Riska, Sociologiska institutionen, Åbo Akademi,<br />
Gezeliusgatan 2 A, SF-20500 Åbo<br />
INLEDNING<br />
Psykofarmaka är läkemedel som påverkar det centrala nervsystemet,<br />
till dessa hör de s.k. benzodiazepinerna. Sömnmedel och lugnande<br />
medel (t.e.x. Valium, Librium, Mogadon) är de mest använda<br />
psykofarmaka inom den sistnämnda gruppen. Under de senaste tio<br />
åren har benzodiazepinerna stått i fokus för en kritisk diskussion som<br />
främst rört de beroendeskapande effekterna av ett långvarigt bruk av<br />
dessa läkemedel (Cappell et al. 1986).<br />
I diskussionen om dessa läkemedels farmakologiska egenskaper har<br />
en annan viktig aspekt i bruket av benzodiazepinbaserade läkemedel<br />
ofta blivit förbisedd. Enligt den internationella forskningslitteraturen<br />
använder kvinnor lugnande medel och sömnmedel dubbelt så ofta som<br />
män (Cooperstock & Parnell 1982). Detta gäller också de nordiska<br />
länderna. Tabell 1 visar att kvinnor använder lugnande medel och<br />
sömnmedel oftare än män såväl i Danmark, Sverige som i Norge.<br />
Finland är däremot ett undantag, eftersom man där inte kan<br />
dokumentera någon könsdifferens. Detta har framkommit också i<br />
tidigare studier (Riska & Klaukka 1984, Klaukka & Riska 1988).<br />
Benzodiazepinernas beroendeskapande effekter är sålunda samtidigt<br />
en kvinnofråga. Syftet med denna artikel är att utreda hur kvinnors<br />
höga andel av förbrukarna har behandlats och förklarats i den<br />
internationella forskningslitteraturen.
86<br />
Tabell 1 Bruk (%) av lugnande medel och sömnmedel enligt kön i<br />
Finland, Danmark, Sverige och Norge<br />
Finland Danmark Sverige Norge<br />
(1987) (1987) (1988) (1988)<br />
K M K/M K M K/M K M K/M K M K/M<br />
Lugnande medel 3 3 1.0 5 3 1.6 4 2 2.0 11 6 1.8<br />
Sömnmedel 3 2 1.5 6 3 2.0 6 3 2.0 13 7 1.8<br />
Procentandelarna anger: Finland: bruk för närvarande; Sverige, Danmark: bruk<br />
under de senaste 2 veckorna, Norge: bruk under det senaste året. K= kvinnor, M=<br />
män.<br />
Källa: Riska et al. 1991.<br />
Huvuddelen av forskningslitteraturen om psykofarmakabruk har gått ut<br />
på att identifiera förbrukarna. Detta är fallet med de socialmedicinska<br />
studierna. Men också i dessa studier finner man vissa antaganden och<br />
dolda tolkningar om kvinnors bruk. Dessa dolda tolkningar kan<br />
emellertid alla inrymmas i någon av de tre sociologiska ansatser som<br />
kan identifieras i den existerande forskningen om bruket av<br />
psykofarmaka. Av dessa är den dominerande det funktionalistiska<br />
förklaringssättet, som utgår från den s.k. funktionalistiska<br />
könsrollsteorin. En annan tradition eller utgångspunkt är att se<br />
samhällets strukturella ojämlikhet som en situation som leder till<br />
psykofarmakabruk. En tredje tradition har tillämpat den symboliska<br />
interaktionismens tankegångar. Förespråkarna för denna sociologiska<br />
tradition kommer här att presenteras under benämningen<br />
socialkonstruktionismen.<br />
En stor del av forskningen om könsdifferensen i psykofarmakabruket<br />
har använt sig av det funktionalistiska synsättet i förklaringen av<br />
kvinnors högre bruk. Jag kommer att visa att den ensidiga betoningen<br />
av könsdifferensen i det funktionalistiska synsättet lett in i en<br />
återvändsgränd teoretiskt sett. Könsdifferensen i bruket har<br />
normaliserats genom att det huvudsakligen ansetts vara ett kulturellt<br />
attribut till den kvinnliga könsrollen. De två andra sociologiska<br />
synsätten har däremot problematiserat kvinnors bruk. Utgångspunkten
87<br />
har här varit att kvinnors bruk av psykofarmaka är ett led i den mer<br />
omfattande sociala kontrollen av kvinnan och i samhällets könssystem<br />
generellt.<br />
TEORETISKA ANSATSER I STUDIET AV KVINNORS BRUK AV<br />
PSYKOFARMAKA<br />
Redan de första systematiska studierna som syftade till att ge en social<br />
profil av brukarna av psykofarmaka konstaterade det som alla senare<br />
studier har kunnat bekräfta, nämligen att majoriteten av förbrukarna är<br />
kvinnor (Cooperstock & Parnell 1982). I studiet av kvinnors<br />
psykofarmakakonsumtion kan tre sociologiska traditioner identifieras<br />
sedan början av 1970-talet.<br />
Det funktionalistiska synsättet<br />
Könsolikheter i sjuklighet har varit i fokus för medicinsk sociologisk<br />
forskning sedan början på 1970-talet. I sociologiska termer har frågan<br />
gällt varför kvinnor oftare än män är benägna att anta sjukrollen. Den<br />
förklaring som har framförts har kallats förenlighetshypotesen<br />
(Gerhardt 1989, 280).<br />
Enligt denna hypotes är den kvinnliga könsrollen i sig förenlig med<br />
antagandet av en sjukroll (Cooperstock, 1971, Nathanson 1975).<br />
Argumentet har varit att den kvinnliga könsrollen karakteriseras av<br />
expressivitet medan den manliga könsrollen präglas av<br />
instrumentalitet. Kvinnor tillåts av samhället att visa sina känslor och<br />
upplever därför sina symptom på ett annat sätt än män. Samtidigt<br />
antas också kvinnor ha mer tid än män att vara sjuka och därför vara<br />
mer benägna att anta sjukrollen (Nathanson 1975, 1977).<br />
Den funktionalistiska förklaringen av könsdifferensen i sjuklighet<br />
reflekteras i den dominerande uppfattningen om könsdifferensen i<br />
bruket av psykofarmaka som påträffas i forskningslitteraturen. Kvinnors<br />
högre andel bland psykofarmakabrukarna har förklarats med "kvinnor<br />
är expressiva", en egenskap som leder till att kvinnor varseblir<br />
emotionella problem och som läkaren responderar till genom<br />
psykofarmakaförskrivning (Cooperstock 1971, Cafferata et al. 1983).
88<br />
Den funktionalistiska förklaringen kan givetvis kritiseras av många<br />
orsaker. Den mest problematiska aspekten är dess tautologiska<br />
förklaringsmodell. I en tillspetsad form går det funktionalistiska<br />
förklaringssättet ut på att könsrollen ses som förklaring till<br />
psykofarmakabruket, vilket ses som liktydigt med könsrollsbeteendet.<br />
Det ges däremot ingen förklaring av hur och varför dessa könsroller<br />
har uppstått. I stället uppfattas de traditionella könsrollerna inte bara<br />
som givna utan också som funktionella imperativ för att det moderna<br />
samhällets kärnfamilj skall fungera (Parsons & Bales 1956, Morgan<br />
1975). Kvinnorollen och det relaterade hemarbetet ses framför allt som<br />
en ideologisk aktivitet för att sammanhålla kärnfamiljen och därmed<br />
hela samhället (Walby 1990, 64). Antagandet att kvinnan har "tid att<br />
vara sjuk" reflekterar en uppfattning som ser kvinnans hemarbete som<br />
en form av fritidssysselsättning snarare än som ett fysiskt arbete.<br />
Den funktionalistiska ansatsens representanter identifierar kvinnans<br />
traditionella könsroll, d.v.s. hemmafrurollen, som orsaken till hennes<br />
bruk av psykofarmaka. Varken rollen eller bruket problematiseras och<br />
de ses inte heller som en del av en strukturell ojämlikhet mellan könen.<br />
Strukturell ojämlikhet<br />
Den inriktning inom sociologin som betonar strukturell ojämlikhet utgår<br />
på samma sätt som funktionalismen från att samhället är differentierat.<br />
Däremot ses den sociala differentieringen inte i enbart positiva termer i<br />
motsats till vad funktionalisterna gör, d.v.s. som varande baserad på<br />
konsensus och på ett funktionellt system. I stället anses<br />
differentieringen leda till att det finns grupper som innehar<br />
subordinerade positioner med få resurser och möjligheter att påverka<br />
sin situation. Särskilt har den traditionella kvinnorollen skildrats i<br />
sådana termer.<br />
Här kan man skilja mellan de s.k. patriarkatteorierna och<br />
klassteorierna. Enligt den radikalfeministiska synen utgör patriarkatet<br />
den organiserande principen i förhållandet mellan könen,<br />
institutionaliserad i form av könssystemet (Walby 1990). Denna<br />
samhällssyn utgår från en dikotom indelning av makten i samhället.<br />
Männen dominerar kvinnorna som får nöja sig med underordnade<br />
positioner både i hemmet och i arbetslivet. Detta tänkesätt är<br />
reflekterat i ett flertal arbeten om hälsovårdens organisation (t.ex.
89<br />
Ehrenreich & English 1973,1978) och i analyser av den nya<br />
reproduktionsteknologin och behandlingsmetoder inom gynekologi och<br />
obstretik (t.ex. Oakley 1980, Daly 1990). Inom<br />
psykofarmakaforskningen förekommer patriarkatteorin som en<br />
bakomliggande teoretisk utgångspunkt i sådana arbeten som klart<br />
presenterat en feministisk tolkning av kvinnors psykofarmakabruk.<br />
Detta gäller sådana arbeten som ansett kvinnors psykofarmakabruk<br />
innebära en dold kontroll av kvinnor genom att bruket hjälper dem att<br />
anpassa sig till den traditionella kvinnorollen, d.v.s. en subordinerad<br />
social ställning i samhället (t.ex. Suffet & Brotman 1976, Waldron 1977,<br />
Christie 1984).<br />
Den feministiska kritiken av den traditionella klassforskningen har<br />
betonat att ett strukturellt och materialistiskt förklaringssätt behövs för<br />
att förstå kvinnans ohälsa. Här finns en kritisk hållning till den<br />
socialpsykologiskt orienterade funktionalistiska rollanalysen som har<br />
präglat den amerikanska forskningen. Samtidigt finns det också ett<br />
kritiskt ställningstagande till den traditionella klassforskningen som har<br />
fokuserat på hur fördelningen av resurserna i samhället skapar<br />
ojämlikhet mellan män. Den feministiska materialismen framhäver att<br />
det finns klass- och rasolikheter mellan kvinnor som måste beaktas i<br />
de empiriska analyserna av kvinnors ställning. Samtidigt måste den<br />
ensidiga fokuseringen på de sociala följderna av en ojämn fördelning<br />
av resurserna i produktionsfären kompletteras med en analys av<br />
resursfördelningen mellan könen i hemmet (t.ex. Hart 1990).<br />
Ett klassperspektiv saknas helt i psykofarmakaforskningen. Trots att<br />
den socialmedicinskt orienterade forskningen om psykofarmakabruk<br />
har samlat rikligt med data om klassdifferenser i bruket av<br />
psykofarmaka, har analyserna huvudsakligen fokuserat på<br />
könsdifferensen. Denna tendens beror på den funktionalistiska<br />
könsrollsteorins dominans som en bakomliggande ansats i de flesta<br />
studier om psykofarmaka. Forskarna har varit benägna att uppfatta<br />
män och kvinnor som enhetliga men olika grupper. Studier som<br />
baserat sig på en funktionalistisk könsrollsteori har framhävt<br />
könsolikheterna medan de likheter som existerar mellan män och<br />
kvinnor t.ex. enligt inkomst och utbildning har förbisetts.<br />
Inkomst och utbildning är inte enbart statistiska bakgrundsvariabler<br />
utan de definierar individens sociala position i den lokala sociala<br />
strukturen. Eftersom könssystemet är en social relation är det viktigt att
90<br />
se vilka uttrycksformer det får vid beaktande av social klass, ras och<br />
etnicitet (Harding 1991).<br />
Den sociala betydelse som social klass har i förklaringen av långvarigt<br />
psykofarmakabruk finner man däremot i studier som tillämpat den<br />
sociala konstruktionismens tankegångar (t.ex. Gabe & Thorogood<br />
1986).<br />
Social konstruktionism<br />
Den s.k. socialkonstruktionismen ser sjukdom och psykiatriska besvär<br />
som relativa och samhällsdefinierade fenomen. Den fäster mindre<br />
uppmärksamhet vid de symptom som individen visar och betonar i<br />
stället hur dessa symptom uppfattas och defineras av omgivningen<br />
(Gerhardt 1989). Detta synsätt präglar de klassiska sociologiska<br />
arbetena om mental ohälsa (t.ex. Goffman 1961, Scheff 1966). Sin<br />
klaraste uttrycksform har synsättet fått i de studier som har använt sig<br />
av den symboliska interaktionimens ideer i undersökningar av den<br />
sociala växelverkan och konversationsmönster mellan kvinnliga<br />
patienter och manliga läkare (t.ex. Fisher 1988, Todd 1989). Detta<br />
synsätt har dock inte hittills förekommit i studiet av hur den sociala<br />
växelverkan och kommunikationen mellan läkare och den kvinnliga<br />
patienten står i relation till kvinnors bruk av psykofarmaka.<br />
Inom psykofarmakaforskningen finns några brittiska arbeten som har<br />
studerat den sociala och symboliska betydelse som<br />
psykofarmakabruket ges av brukaren (Helman 1981) och hur denna<br />
sociala definition är socialt förankrad bland vita och färgade<br />
arbetarklasskvinnor (Gabe & Thorogood 1986). Dessa studier har<br />
pekat på de symboliska och sociala faktorer som ger upphov till ett<br />
långvarigt bruk av psykofarmaka.<br />
Den sociala konstruktionismens tankegångar uppträder också i<br />
kultursociologiska studier av massmedias skildring av<br />
psykofarmakakonsumtion. Utgångspunkten här är att medicinsk<br />
kunskap är en diskurs. Det är därför viktigt att analysera vem som<br />
definierar den medicinska kunskapen och hur denna definieras.<br />
Massmedia antas ha en central roll i skapandet av denna kunskap och<br />
formandet av attityderna till psykofarmaka.
91<br />
Två typer av massmediastudier har gjorts om psykofarmaka. Den<br />
första typen har studerat reklam för psykofarmaka i läkartidskrifter. I<br />
dessa studier analyseras det symbolspråk som läkemedelsföretagen<br />
använt för att påverka läkarens förskrivningsvanor. Användningen av<br />
metaforer är vanligare i reklam för psykofarmaka än för andra<br />
läkemedel (Goldman & Montagne 1986, Prather 1991). På 1970-talet<br />
beskrev reklamen för psykofarmaka i läkartidskrifter huvudsakligen den<br />
typiska konsumenten som en kvinna. De kvinnor som avbildades i<br />
reklamen skildrades i en stereotyp, traditionell könsroll och livssituation<br />
(Seidenberg 1971, Mant & Darroch 1975, Prather & Fidell 1975,<br />
Chapman 1979). Forskarna antog att psykofarmakareklamens<br />
sexistiska karaktär formar och befäster läkarkårens stereotypa attityder<br />
gentemot kvinnliga patienter och deras behov av vård. Från att på<br />
1970-talet skildra huvudsakligen hemmafruar som<br />
psykofarmakabrukare har psykofarmakareklamen, åtminstone i de<br />
nordiska länderna, övergått till att skildra förvärvsarbetande kvinnor<br />
(Riska & Hägglund 1991). Det är speciellt kvinnor i läraryrket och i<br />
kontorsarbete som skildras som brukare av lugnande medel och<br />
sömnmedel. Trots att kvinnan inte längre skildras i en traditionell<br />
hemmafruroll betonar dock reklamen fortfarande den traditionella<br />
kvinnorollens ethos för den förvärvsarbetande kvinnan. Den<br />
förvärvsarbetande kvinnliga läraren eller kontoristen förmår genom<br />
farmakologisk förstärkning leva upp till de förväntningar om att tjäna<br />
andra som finns inbyggda i hennes kvinnliga yrkesroll.<br />
Den andra typen av massmediastudier om psykofarmaka fokuserar på<br />
hur massmedia har format allmänhetens inställning till psykofarmaka.<br />
Brittiska studier av massmedias skildring av konsumtionen av<br />
lugnande medel visar att massmedia har spelat en avgörande roll i<br />
legitimeringen av psykofarmaka som beroendeframkallande läkemedel<br />
och som ett socialt problem. Dessa studier visar också hur massmedia<br />
har lyckats uppmobilisera en allmän opinion kring denna fråga, en<br />
opinion som utmanat läkarnas auktoritet och läkemedelsbolagens<br />
maktposition i hälsovården (Gabe & Bury 1988, Gabe 1991). Dessa<br />
studier ser den symbolvärld som media förmedlar och skapar som en<br />
social representation. Enligt detta synsätt är presentationen av<br />
psykofarmaka i massmedia ett socialt faktum som samtidigt defineras<br />
av och reflekteras i den sociala verkligheten (t.ex. Gabe & Bury 1988,<br />
1991). Dessa studier har inte berört det faktum att majoriteten av<br />
förbrukarna av lugnande medel är kvinnor.
DISKUSSION<br />
92<br />
Denna översikt beskriver de centrala teoretiska ansatser som har<br />
förekommit i forskningen om kvinnors bruk av psykofarmaka.<br />
Jag har konstaterat att den s.k. funktionalistiska ansatsen dominerat<br />
forskningen. Enligt denna ansats har bruket tolkats som en del av<br />
könsrollsbeteendet. Den funktionalistiska könsrollsanalysen<br />
karakteriserar bruket huvudsakligen som en kulturell olikhet mellan<br />
könen. Sålunda problematiseras varken könsrollerna och det därmed<br />
sammanhängande könssystemet eller bruket av psykofarmaka.<br />
I den socialmedicinskt präglade forskningslitteraturen förekommer<br />
dessutom ofta en särskild kulturell förklaring av männens bruk, den s.k.<br />
substitutionshypotesen. Enligt denna hypotes är männens låga andel<br />
bland psykofarmakabrukarna förståelig, eftersom män i stor<br />
utsträckning antas använda alkohol för att "självmedicinera" sina<br />
psykiska spänningstillstånd och besvär.<br />
Alkohol framställs, enligt detta synsätt, som ett funktionellt alternativ till<br />
psykofarmaka. Denna hypotes har dock inte utsatts för en systematisk<br />
empirisk prövning utan har baserats på vedertagna uppfattningar om<br />
mäns beteende (Riska 1989).<br />
Förändringar i kvinnans traditionella roll i samhället har lett till<br />
spekulationer om hur förändringar i kvinnans omgivande vardag<br />
kommer att påverka hennes hälsa och hälsobeteende (se t.ex.<br />
Sorensen & Verbrugge 1987). På alkohol- och drogforskningens<br />
område har den s.k. konvergenshypotesen flitigt citerats. Hypotesen<br />
postulerar att kvinnors förvärvsarbete kommer att leda till att kvinnors<br />
samhälleliga roll förändras så att männens och kvinnornas ställning blir<br />
likartad. Antagandet är att kvinnorna därför kommer att anta manliga<br />
beteendemönster, bl.a. förutspås kvinnorna övergå till ett ökat<br />
alkoholbruk (Ferrence 1980). Ett relaterat antagande är att kvinnornas<br />
psykofarmakakonsumtion samtidigt kommer att minska (Ferrence &<br />
Whitehead 1980). Denna konvergenshypotes gällande alkohol- och<br />
psykofarmakabruk har emellertid ännu inte empiriskt bekräftats i vare<br />
sig nordamerikanska (Ferrence 1980, Ferrence & Whitehead 1980)<br />
eller nordiska data (Järvinen & Ólafsdóttir 1986, Klaukka & Riska<br />
1988).
93<br />
Det funktionalistiska synsättet, inklusive substitutionshypotesen, och<br />
konvergenshypotesen utgår från en könsrollsanalys och i fokus för<br />
analysen står därför könsdifferensen i psykofarmakabruket. Denna typ<br />
av forskning har råkat i en återvändsgränd, eftersom den inte kan<br />
förklara könsdifferensen. Den förklaring som framförts är tautologisk<br />
och otillfredsställande, d.v.s. könsrollsolikheterna förklarar<br />
könsolikheter i bruket.<br />
Sådana studier som har sett samhällsdifferentieringen leda till social<br />
ojämlikhet har oftast problematiserat kvinnorollen och kvinnors bruk av<br />
psykofarmaka. De s.k. patriarkatteorierna och marxistiska teorierna ser<br />
samhället som uppdelat i dikotoma grupper - de härskande och de<br />
underordnade - medan stratifikationsteorierna ser samhället som ett<br />
hierakiskt system där individernas sociala ställning påverkas av olika<br />
strukturer. Till åtskillnad från den funktionalistiska förklaringen som ser<br />
könsdifferensen i ohälsa som ett kulturellt fenomen, ser<br />
klassteoretikerna könsskillnaderna i ohälsa som verkliga och som<br />
socialt förankrade, d.v.s. som en produkt av olikartade materiella och<br />
strukturella resurser. Kvinnorna är enligt detta synsätt i dubbel mening<br />
underpriviligerade: deras andel av fördelningen av de materiella<br />
resurserna både i hemmet och förvärvslivet är betydligt lägre än<br />
männens. Framtida forskning om psykofarmakabruk borde därför<br />
analysera hur fördelningen av olika resurser i hemmet och i<br />
förvärvslivet påverkar mäns och kvinnors bruk.<br />
Den sociala konstruktionismen utgår i likhet med klassteoretikerna från<br />
ett makt- och konfliktperspektiv. Till åtskillnad från det funktionalistiska<br />
och klassteoretiska perspektivet erkänner t.ex. förespråkarna för den<br />
symboliska interaktionismen inte existensen av etablerade strukturer<br />
som determinerar individernas beteende. I stället är samhället en<br />
process där strukturerna skapas i den sociala växelverkan där<br />
symbolerna och kommunikationen är de medel varmed strukturerna<br />
formas. Studiet av psykofarmaka i massmedia har ansetts vara ett sätt<br />
genom vilket aktörerna - t.ex. läkarprofessionen, läkemedelsindustrin,<br />
olika intressegrupper - formar det kollektiva medvetandet och därmed<br />
allmänhetens inställning till psykofarmaka.<br />
En kontinuerlig bevakning av massmedia och den allmänna debatten<br />
säger, enligt detta synsätt, oss mer om det framtida förhållningssättet<br />
till och konsumtionsnivån av psykofarmaka än omfattande<br />
surveyundersökningar.
94<br />
Sammanfattningsvis är det endast de två sistnämnda sociologiska<br />
ansatserna som problematiserat kvinnors psykofarmakabruk.<br />
Förespråkarna för dessa synsätt ser socialt kön som en social relation,<br />
d.v.s. den formas av omgivningen snarare än den utgör en given<br />
enhet. I denna samhällsprocess reproduceras kvinnan som social<br />
kategori. Psykofarmaka uppfattas enligt dessa förespråkare som en<br />
form av social kontroll av kvinnan och som en reproduktion av det<br />
existerande könssystemet.
LITTERATURFÖRTECKNING<br />
95<br />
Cafferata, Gail Lee, Judith Kasper, Amy Bernstein (1983): Family roles,<br />
structure and stressors in the relation to sex differences in obtaining<br />
psychotropic drugs. Journal of Health and Social Behavior. Vol. 24, no.<br />
2, p. 132-143.<br />
Cappell, Howard D., Edward M. Sellers, Usoa Busto (1986):<br />
Benzodiazepines as drugs of abuse and dependence. Research<br />
Advances in Alcohol and Drug Problems. Vol. 9, p. 53-126.<br />
Chapman, S. (1979): Advertising and psychotropic drugs: the place of<br />
myth in ideological reproduction. Social Science and Medicine. Vol.<br />
13A, no. 6, p. 751-764.<br />
Christie, Vigdis (1984): Manns middel - og kvinnes. Alternativ medisin,<br />
alkohol og psykofarmaka sett med manns- og kvinnekulturen som<br />
bakgrunn. Ingår i: Kvinnors bruk av beroendeframkallande läkemedel.<br />
Rapport från ett nordiskt forskarmöte 1984. NAD publikation nr. 11, s.<br />
47-65. Helsingfors.<br />
Cooperstock, Ruth (1971): Sex differences in the use of moodmodifying<br />
drugs: an explanatory model. Journal of Health and Social<br />
Behavior. Vol. 12, no. 3, p. 238-244.<br />
Cooperstock, Ruth & P. Parnell (1982): Research on psychotropic drug<br />
use: a review of findings and methods. Social Science and Medicine.<br />
Vol. 16, no. 12, p. 1179-1196.<br />
Daly, Mary (1990): Gyn/ecology. The Methaethics of Radical<br />
Feminism. Boston: Beacon Press.<br />
Ehrenreich, Barbara & Deidre English (1973): Witches, Midwives and<br />
Nurses: A History of Women Healers. Old Westbury: The Feminist<br />
Press.<br />
Ehrenreich, Barbara & Deidre English (1978): For Her Own Good: 150<br />
Years of Experts' Advice to Women. New York: Anchor Press.
96<br />
Ferrence, Roberta G. (1980): Sex differences in problem drinking.<br />
Ingår i: Research Advances in Alcohol and Drug Problems/Alcohol and<br />
Drug Problems in Women. Vol. 5, p. 69-124.<br />
Ferrence, Roberta G. & Paul C. Whitehead (1980): Sex differences in<br />
psychoactive drug use: recent epidemiology. Ingår i: Research<br />
Advances in Alcohol and Drug Problems/Alcohol and Drug Problems in<br />
Women. Vol. 5, p. 125-201.<br />
Fisher, Sue (1988): In the Patient's Best Interest: Women and the<br />
Politics of Medical Decision. New Brunswick, N.J.: Rutgers University<br />
Press.<br />
Gabe, Jonathan (1991): Personal troubles and public issues: the<br />
sociology of long-term tranquilliser use. Ingår i: Understanding<br />
Tranquilliser Use: The Role of Social Sciences. Ed. Jonathan Gabe.<br />
London: Routledge, p. 31-47.<br />
Gabe, Jonathan & Michael Bury (1988): Tranquillisers as a social<br />
problem. The Sociological Review. Vol. 36, no. 2, p. 320-352.<br />
Gabe, Jonathan & Michael Bury (1991): Tranquillisers and health care<br />
in "crisis". Social Science and Medicine. Vol. 32, no. 4, p. 449-454.<br />
Gabe, Jonathan & Nicki Thorogood (1986): Prescribed drug use and<br />
the management of everyday life: the experiences of black and white<br />
workingclass women. The Sociological Review. Vol. 34, no. 4, p. 737-<br />
772.<br />
Gerhardt, Uta (1989): Ideas About Illness: An Intellectual and Political<br />
History of Medical Sociology. London: MacMillan.<br />
Goffman, Erving (1961): Asylums. New York: Anchor.<br />
Goldman, Robert & Michael Montagne (1986): Marketing mind<br />
mechanics: Decoding antidepressants drug advertisements. Social<br />
Science and Medicine. Vol. 22, no. 10, p. 1047-1058.<br />
Harding, Sandra (1991): Whose Science? Whose Knowledge?<br />
Thinking From Women's Lives. Ithaca, N.Y: Cornell University Press.
97<br />
Hart, Nikie (1990): Gender and the rise and fall of class politics. New<br />
Left Review. No. 175, p. 19-47.<br />
Helman, Cecil (1981): Tonic, fuel and food: social and symbolic<br />
aspects of the long-term use of psychotropic drugs. Social Science and<br />
Medicine. Vol. 15B, no. 4, p. 521-533.<br />
Järvinen, Margaretha & Hildigunnur Ólafsdóttir (1986): Kvinnors<br />
dryckesmönster. Ingår i M. Järvinen & A. Snare (red.): Kvinnor, alkohol<br />
och behandling: en nordisk antologi. NAD publikation nr. 13, s. 79-99.<br />
Klaukka, Timo & Elianne Riska (1988): The relationship between use<br />
of psychotropic drugs and alcohol. Social Pharmacology. Vol. 2, p.<br />
229-245.<br />
Mant A. & D.B. Darroch (1975): Media images and medical images.<br />
Social Science and Medicine. Vol. 9, no. 11/12, p. 613-618.<br />
Morgan, D.H.J. (1975): Social Theory and the Family. London:<br />
Routledge.<br />
Nathanson, Constance A. (1975): Illness and the feminine role: a<br />
theoretical review. Social Science and Medicine. Vol. 9, no. 2, p. 57-62.<br />
Nathanson, Constance A. (1977): Sex, illness and medical care: a<br />
review of data, theory and method. Social Science and Medicine. Vol.<br />
11, no. 1, p. 13-25.<br />
Oakley, Ann (1980): Women Confined: Towards a Sociology of<br />
Childbirth. New York: Schoken.<br />
Parsons, Talcott & R. Bales (1956): Family, Socialization and<br />
Interaction Process. Glencoe, Ill.: Free Press.<br />
Prather, Jane E. (1991): Decoding advertising: the role of<br />
communication studies in explaining the populrity of minor<br />
tranquillisers. Ingår i: Understanding Tranquilliser use: The Role of<br />
Social Sciences. Ed. Jonathan Gabe. London: Routledge, p. 112-135.<br />
Prather, Jane E. & L.S. Fidell (1975): Sex differences in the content<br />
and style of medical advertisements. Social Science and Medicine. Vol.<br />
9, no. 1, p. 23-26.
98<br />
Riska, Elianne (1989): How the sex differences in the use of<br />
psychotropic drugs are explained. Scandinavian Journal of Social<br />
Medicine. Vol. 17, no. 1, p. 3-6.<br />
Riska, Elianne & Ulrica Hägglund (1991): Advertising for psychotropic<br />
drugs in the Nordic countries: metaphors, gender and life situations.<br />
Social Science and Medicine. Vol. 32, no. 4, pp. 465-471.<br />
Riska, Elianne & Timo Klaukka (1984): Use of psychotropic drugs in<br />
Finland. Social Science and Medicine. Vol. 19, no. 9, p. 183-189.<br />
Riska, Elianne, Timo Klaukka, Kirsten Thue Skinhøj (1991): Use of<br />
tranquillizers or hypnotics-sedatives. Utkommer i: Use of Psychotropics<br />
and Alcohol in the Nordic Countries.<br />
Scheff, T (1966): Being Mentally Ill: A Sociological Theory. Chicago:<br />
Aldine.<br />
Seidenberg, R (1971): Drug advertising and perception of mental<br />
illness. Mental Hygien. Vol. 55, no, 1, p. 21-31.<br />
Sorensen, Glorian & Lois M. Verbrugge (1987): Women, work and<br />
health. Annual Review of Public Health. Vol. 7, p. 235-251.<br />
Suffet F & R. Brotman (1976): Female drug use: some observations.<br />
International Journal of the Addictions. Vol. 11, no. 1, p. 19-33.<br />
Todd Dundas A. (1989): Intimate Adversaries: Cultural Conflict<br />
between Doctors and Women Patients. Philadelphia: University<br />
Pennsylvania Press.<br />
Walby, Sylvia (1990): Theorizing Patriarchy. Cambridge: Basil<br />
Blackwell.<br />
Waldron, Ingrid (1977): Increased prescribing of Valium, Librium, and<br />
other drugs - an example of the influence of economic and social<br />
factors on the practice of medicine. International Journal of Health<br />
Services. 7: 37-62.
99<br />
Jenters vei til rusmidler<br />
- et sosialiseringsperspektiv<br />
Harriet Bjerrum Nielsen og Monica Rudberg, Pedagogisk<br />
forskningsinstitutt, Universitetet i Oslo, Postboks 1092, N-0317 Oslo<br />
3, Norge.<br />
INNLEDNING<br />
Hva kan den nyere nordiske forskning om jentesosialisering bidra med<br />
når det gjelder å forstå jenters vei til rusmidler? Den nordiske<br />
jentesosialiseringsforskning har eksistert i vel 10 år og retter seg mot<br />
beskrivelser av jenters livsverden og sosialiseringsprosess.<br />
Forskningsresultatene består av en stor uensartet haug med små<br />
kvalitative undersøkelser. Likevel gir disse undersøkelsene tilsammen<br />
etterhvert et ganske godt bilde av den livsverden som jenter flest lever i<br />
i ulike aldre. Vi har selv jobbet innen dette forskningsfeltet de siste 10<br />
år og i vår bok "Historien om jenter og gutter" (Bjerrum Nielsen og<br />
Rudberg 1989) finnes en oversikt og en fortolkning av de ulike<br />
empiriske funn om jente- og guttesosialisering fra de siste 10-15 år. Vi<br />
er altså ikke rusmiddelforskere og har ikke samlet inn egne data om<br />
jenter og rusmidler. Artiklen her må derfor forstås som et innspill fra et<br />
annet fagområde hvor vi forsøker å se to foreliggende forskningsfelter<br />
gjennom hverandre: Kan de empiriske data om unge jenters livsverden<br />
og sosialiseringsprosess generelt forklare noe av<br />
rusmiddelforskningens resultater om jenter og rusmidler? Og omvendt:<br />
har rusmiddelforskningen, fordi den også beskriver særlige<br />
minoritetsgrupper av jenter, noe å bidra med når det gjelder å forstå<br />
kjønnssosialiseringens ulike varianter? Hensikten er ikke å slå fast<br />
hvordan tingene er, men å fremsette noen begrunnete hypoteser om<br />
hvordan sammenhengene kan tenkes å være. Artiklen bygger på en<br />
større rapport som vi har laget for Noras i Norge (Bjerrum Nielsen og<br />
Rudberg 1990). Lesere som ønsker nøyere argumentasjon,<br />
sammenheng og referanser enn det som får plass i denne artiklen,<br />
henvises til denne rapporten samt "Historien om jenter og gutter".
100<br />
De to forskningsfelter er nok så ulike. Mens<br />
jentesosialiseringsforskningens data er innholdstette, men vanskelig<br />
generaliserbare, så er rusmiddelforskningen langt mer kvantitativt<br />
innrettet og dens tall mye sikrere. Den innholdsmessige fortolkningen<br />
av disse tall er derimot ofte noe spinkel. Det virker som om det er<br />
vanskelig å komme fra f eks en statistisk kartlegging av årsaksvariabler<br />
til å forstå betydningen av rusmiddelbruk. Med betydning mener vi den<br />
konkrete sosiale, kulturelle og psykologiske sammenheng som<br />
rusmiddelbruken inngår i. Det kan ser ut til å eksistere et noe<br />
paradoksalt forhold mellom teori og metoder i rusmiddelforskningen<br />
selv. På den ene siden er man i stigende grad blitt oppmerksom på at<br />
rusmiddelbruk er et meget komplekst fenomen og at rusmiddelbruk må<br />
forstås i en større sosial, kulturell og psykologisk kontekst enn man<br />
tidligere har vært oppmerksom på. På den andre siden ser det ut til at<br />
man først og fremst har forsøkt å løse denne utfordringen ved å<br />
operere med stadig fler og mer forfinete variabler og ved å bruke mer<br />
avanserte statistiske analysemetoder. For oss virker det som om<br />
forskningen på en og samme gang beveget seg imot mer "kvalitative"<br />
forståelsesformer, samtidig som metodene er blitt mer og mer<br />
rendyrket statistiske, med vekt på store normalpopulasjoner og<br />
representative surveys (Pedersen 1990). F eks er de fleste<br />
undersøkelser om ungdoms og rusmidler innsamlet i løpet av 1<br />
skoletime (se f eks Lavik og Pedersen 1988 og Marklund og<br />
Wernersson 1984). Selv om de gir mange variabler å sjonglere med,<br />
så mangler det viten om de konkrete måter som disse variabler kan<br />
henge sammen på. Slik vi ser det er det derfor en tendens til at<br />
rusmiddelforskningens forklaringer blir så generelle at de er lite<br />
anvendelige i preventivt arbeid - egentlig spiller jo alt og ingenting en<br />
rolle for rusmiddelbruk (Pedersen 1989).<br />
MENING OG MOTIV I <strong>RUS</strong>MIDDELBRUKEN - BETYDNINGEN AV<br />
KJØNN OG ALDER<br />
I likhet med mange andre kvinneforskere mener vi at både kvinners og<br />
menns forhold til rusmidler må forstås i sin samfunnsmessige og<br />
kulturelle sammenheng. Men vi vil samtidig hevde at slike sosiologiske<br />
forklaringer ikke på noen som helst måte utelukker hverken biologiske<br />
eller psykologiske innfallsvinkler til forståelse av rusmisbruk. Sosiale og<br />
psykologiske forklaringer er naturligvis relevante for begge kjønn
101<br />
ettersom både menn og kvinner lever i en materiell og sosial verden og<br />
både menn og kvinner har en indre psykologisk verden som spiller<br />
med i deres handlinger og reaksjonsmåter. Men i og med at både den<br />
ytre og den indre verden fortoner seg som nokså ulike for de to kjønn<br />
er det rimelig å anta at årsakene til og forløpet av deres bruk og evt.<br />
misbruk også vil være forskjellige. Her kan vi heller ikke apriori se bort<br />
fra, at det forekommer et større innslag av psykiske problemer blant de<br />
kvinner som utvikler rusmisbruk enn blant de menn som gjør det. På<br />
mange måter ville det faktisk være forbausende hvis vi ikke fant en slik<br />
kjønnsforskjell, både med tanke på at epidemologiske undersøkelser<br />
generelt viser høyere innslag av psykiske problemer blant den<br />
kvinnelige del av befolkningen og ut i fra den sosiologiske<br />
innfallsvinkelens egne premisser: Nettopp fordi det er et sterkere<br />
"normbrudd" for kvinner enn for menn å bruke rusmidler, så vil det<br />
også kreves "mer" for at kvinnen skal havne i et misbruksmønster.<br />
Vi vil altså innledningsvis hevde betydningen av at ethvert sosialt<br />
fenomen ses ut i fra 3 perspektiv: makt, mening og motiv. De tre<br />
perspektiv er ikke uavhengige av hverandre men kan heller ikke<br />
reduseres til hverandre. Med makt tenker vi på den sosiale struktur<br />
som regulerer forholdet mellem kvinner og menn i en gitt situasjon - f<br />
eks at menns rusmiddelvaner er betingelser som kvinner må forholde<br />
seg til, mens det omvendte ikke er tilfellet. Med mening mener vi den<br />
kulturelle betydning av menns og kvinners handlinger - f eks at en og<br />
samme rusmiddelatferd vil bli tilskrevet forskjellig mening og føre til<br />
forskjellige konsekvenser. Og med motiv mener vi de bevisste og<br />
ubevisste grunner personen selv har til å ruse seg. Makt, mening og<br />
motiv må med, både for å forklare et gitt konsummønster mellom menn<br />
og kvinner og for å forklare endringene av mønsteret. Når kvinner<br />
begynner å konsumere mer rusmidler enn før kan det både skyldes<br />
endring i maktforholdet mellom kjønnene, endrete kulturelle normer for<br />
kjønn og rusmidler og at kvinnenes egne motiv og behov har endret<br />
seg.<br />
Dette resonnement rundt kjønn mener vi imidlertid også kan utstrekkes<br />
til å gjelde andre variable. Vi vil her spesielt peke på alder. Den mening<br />
som rusmidler har for unge kvinner er sannsynligvis en noe annen enn<br />
den som den har for voksne. Rusmiddelbruken må altså både ses i<br />
forhold til ungdomsalderens særlige psykologiske og sosiale prosjekter<br />
og i forhold til den kjønnsspesifikke utformningen som disse<br />
prosjektene har. Vi spør altså: hvilket psykologisk og kulturelt prosjekt<br />
inngår rusmiddelbruken i for jenter og gutter? Hvilke rusmidler egner
102<br />
seg i en gitt sosial og kulturell kontekst til å tilfredsstille de<br />
behov/motiver som jenter og gutter har i ungdomsalderen?<br />
<strong>RUS</strong>MIDLER I LYS AV JENTESOSIALISERING<br />
Ut ifra jentesosialiseringsforskningen er det tre ting som peker seg ut<br />
som spesielt relevante for vår forståelse av den subjektive betydning<br />
som vanlig rusmiddelbruk kan tenkes å ha for unge jenter flest: Hennes<br />
hang til relasjoner og samhørighet, hennes behov for å markere seg<br />
som voksen kvinne, og den måte som autonomi kobles til<br />
heteroseksuell kontakt. Betydningen av disse tre dimensjoner synes vi<br />
vi kan finne bekreftelse på i rusmiddelforskningens egne resultater.<br />
<strong>RUS</strong>MIDLER OG RELASJONER<br />
Det generelle bildet i rusmiddelforskningen viser at jenters drikkeatferd<br />
er mer påvirket av deres relasjoner til andre (både venner og foreldre),<br />
mens gutters rusmiddelbruk i høyere grad fremstår som resultat av<br />
deres egne preferenser (Biddle et al 1980 og Downs 1985). For begge<br />
kjønn er det slik at man har venner som har et drikkemønster som er<br />
likt ens eget. Men for guttene ser det ut til at denne overensstemmelse<br />
er kommet i stand gjennom at de velger venner som vil drikke som<br />
dem (deres preferenser endres ikke), mens jentene først tilpasser sitt<br />
drikkemønster etter sine nære venner (altså endrer preferenser) og<br />
dernest (sammen med disse nære venner) finner en gjeng som deler<br />
dette drikkemønster. (Downs 1985). I rusmiddelforskningen blir disse<br />
litt motstridende resultater ofte til en debatt om hvem som er mest<br />
påvirket av venner. En rimeligere konklusjon er etter vårt syn, at<br />
venner er en betydningfull påvirkningsfaktor for begge kjønn, men at<br />
effekten av venner er forskjellig. For jenter er det de nære venner som<br />
betyr noe (Marklund og Wernersson 1984, Windle og Barnes 1988), for<br />
gutten er det gjengens normer. Dette svarer til forskjeller i<br />
konformitetsform hos de to kjønn: Jenta er konform i sine nære<br />
relasjoner, gutter overfor kollektivet og hierakiet (Bjerrum Nielsen og<br />
Rudberg 1989).
103<br />
Mens gutter ofte drikker som et ledd i det å oppnå aksept fra de andre<br />
guttene i gjengen, synes det som om jenter drikker mer hvis de<br />
opplever slik aksept. Jo sikrere en gutt er på sin status i gjengen, jo<br />
mindre betyr gjengens normer for ham. En undersøkelse av Windle og<br />
Barnes (1988) viser at gutter kan motstå drikkepress i gjengen jo mer<br />
selvtillit de har, mens det er helt motsatt for jenter: Jo mer populær hun<br />
er jo mindre kan hun motstå drikkepress! For begge kjønn handler det<br />
om å oppnå bekreftelse av andre, men den måte som de oppnår<br />
bekreftelse på er forskjellig. For gutten oppleves drikkinga som en<br />
forutsetning for utviklingen av en relasjon, som han ønsker. For jenta<br />
er relasjonen det primære - aktiviteten (her drikkinga) det sekundære,<br />
det man gjør når man allerede har det litt hyggelig sammen.<br />
Betydningen av å oppleve sammensmeltning med andre gjennom<br />
rusen, er blitt poengtert som et motiv for f eks heroinmissbrukere (se f<br />
eks Sørhaug 1988). Her kan vi se, at dette sannsynligvis er et mer<br />
generelt motiv for jenter, selv der hvor rusen er av mildere slag. Man<br />
kan faktisk tenke seg at én grunn til at kvinner i dag drikker mer enn<br />
før, i virkeligheten handler om en ny samfunnsmessig akseptabel måte<br />
å oppnå intimitet på - ikke minst med kjønnsfeller (jf venninner på<br />
restaurant). Det vil si: motivet kan fortsatt være tradisjonelt kvinnelig,<br />
selv om konsummengden begynner å bli mannlig.<br />
Jenters beredskap til å understreke samhørighet og likhet med de som<br />
betyr noe for henne gjør henne altså påvirkelig i nære forhold. Hvis<br />
bestevenninnen forsøker seg med røyk eller alkohol, blir det en<br />
styrking av fortroligheten mellom de to om den andre følger med,<br />
samtidig som det også legger en demper på samvittigheten å være to.<br />
Ikke minst i ungdomsalderen hvor venninnefellesskapet ofte blir mer<br />
labilt og hvor en stor del av venninneparets aktivitet er knyttet til den<br />
felles utforskning av voksenlivet, er det sannsynlig at oppfølging av<br />
venninnens normer kan være viktig både for å binde sammen forholdet<br />
og for å gjennomføre det felles utforskningsprosjektet. De 13-14 årige<br />
jenter som trekker seg tilbake til det som ungdomsforskene har kaldt<br />
rom-kulturen (McRobbie 1976 og Bech-Jørgensen 1984) øver seg<br />
kanskje ikke bare i å sminke seg og danse, men også i å røyke.<br />
Samtidig vil nettopp disse nære forhold beskytte henne mot<br />
makthierakier og mer upersonlige gruppenormer: det viktige er å være<br />
godtatt av konkrete andre, men ikke nødvendigvis av lederne eller<br />
gruppen i seg selv. Det kan altså ligge en ikke ubetydelig kontroll i<br />
disse nære relasjoner. Konformitetspresset innenfor jentegjengen kan<br />
være ganske stort. Presset fra jentegruppen går på å være så lik de<br />
andre jenter som mulig, mens kammeratpresset på gutter oftere vil ha
104<br />
karakter av konkurranse om hvem som tør overskride gjengens vanlige<br />
praksis. Den kontroll som ligger i de nære relasjoner kan gi utslag<br />
begge veier for jentas forhold til rusmidler. Det kan bety at hun lar være<br />
med å bruke rusmidler fordi venninnen holder øye med henne og har<br />
meninger om hva hun foretar seg eller det kan omvendt bety at hun<br />
drikker for å likne på venninnen.<br />
Guttene ser ut til å være mer påvirkelige av gjengen og dens mer<br />
upersonlige gruppenormer. En gutt drikker mer, jo fler venner han har,<br />
mens det ikke gjelder i samme grad for jenter (Ensminger et al 1982,<br />
Pulkkinen 1983). Gutter opplever mye sterkere drikkepress i gjengen<br />
enn jenter (Windle og Barnes 1988) - og det er ikke kun et press som<br />
kommer fra de andre guttene, men faktisk også indirekte fra jentene.<br />
De gutter som drikker er også de mest populære hos jenterne. Jenter<br />
utsettes for mindre drikkepress, både fra gutter og fra andre jenter.<br />
En annen viktig ting når det gjelder å forstå venners påvirkning er at<br />
jenter er mer bevisst om at andre betyr noe for dem enn gutter er. For<br />
jenter er det ikke noe negativt i å gjøre seg så lik sine beste venner<br />
som mulig, det er heller et ideal. Ønsket om å gå i samme klær og ha<br />
samme frisyre som venninnen vokser de fleste jenter ut av i tidlig<br />
ungdomsalder, men speilingen kan fortsette i atferd, normer og<br />
holdninger - f eks når det gjelder rusmiddelbruk. For gutter er det mer<br />
problematisk å innrømme at de lar seg påvirke av andre. En<br />
undersøkelse av Andersson (1982, ref. i Marklund og Öhrn 1985) viste<br />
at gutter i høyere grad enn jenter går ut fra at gjengen har samme<br />
normer som dem selv, mens jenter er mer oppmerksom på at gjengens<br />
normer er annerledes og dermed også på sin egen tilpasning til dem.<br />
Gutter overvurderer f eks også sine kammeraters drikkenivå, jo mer de<br />
selv drikker (Marklund 1983, ref. i Marklund og Öhrn 1985). Og de<br />
tilegner seg sine kammeraters normer mer ureflektert: En<br />
undersøkelse av røykevaner (Urberg & Robbins 1981, ref. i Marklund<br />
og Öhrn 1985) viste at jo fler røykende venner en gutt hadde, jo mer<br />
benektet han selv røykingens skadelige konsekvenser. For jentene var<br />
det omvendt - jo fler røykende venner hun hadde, jo mer innrømmet<br />
hun dens skadelige konsekvenser. For jenter er påvirkningen direkte<br />
og åpenlys, mens den for gutter er indirekte og benektet. Jenters<br />
modellering etter venninnene foregår altså ikke i taushet: å kunne<br />
snakke sammen om alt er kjernen i venninnefellesskapet. Det er derfor<br />
ikke vanskelig å forstå at jenter, samtidig med at de tar etter<br />
venninnen, også kan ha en klar bevissthet om negative sider ved<br />
veninnens praksis eller om at de hadde andre holdninger før men nå
105<br />
mener det samme som venninnen. Guttens modellering er mer taus.<br />
Han lar seg påvirke, men i motsetning til henne insisterer han på at slik<br />
er han også selv! En slik framheving av uavhengighet og markering av<br />
egen kompetanse er et velkjent trekk ved gutter også i andre<br />
sammenhenger (Bjerrum Nielsen og Rudberg 1989). Samtidig er det<br />
ofte spørsmål om en nokså illusorisk "uavhengighet", for vi ser jo også<br />
hvor mye gutter nettopp investerer i å bli godtatt av gjengen.<br />
<strong>RUS</strong>MIDLER SOM SYMBOL PÅ VOKSEN LIVSSTIL<br />
Når rusmidler blir tiltrekkende for venninneparene i deres utforskning<br />
av voksenlivet har det å gjøre med at rusmidler brukt i moderate<br />
mengder, i vår kultur symboliserer en voksen livsstil. Ønsket om å bli<br />
oppfattet og anerkjent som en voksen er sterkt hos unge jenter - og<br />
mye sterkere enn hos unge gutter som heller vil anerkjennes som nonkonforme<br />
og fryktesløse ungdommer enn som voksne menn. For unge<br />
gutter er det forlokkende med alkohol neppe at det er voksent å drikke<br />
det, men at det er tøft og farlig og at det generer offentlig ro og orden.<br />
Derfor må han drikke mye (og vise at han tåler det - f eks ved å kjøre<br />
bil samtidig), mens hun heller sitter på café, nipper til et glass hvitvin<br />
og en Prince mild og tar drosje hjem. Jenters fantasier retter seg oftere<br />
mot dvelende "tablåer" mer enn mot handling: hun ser seg selv,<br />
uimotståelig vakker, sitte i et eksotisk interiør hvor muligheten er til<br />
stede for at noe skal skje (Jørgensen et al 1986). Rusmidlene hører<br />
med i dette bilde, ikke som et mål i seg selv, men som del av hele<br />
regien. Poenget med å ruse seg er ikke å bli mer modig og aktiv, men<br />
omvendt å gi seg hen og la ting skje.<br />
Å være voksen handler i høy grad om å bli anerkjent som en person<br />
med integritet - å kunne bestemme selv eller ihvertfall selv velge ut de<br />
som man vil ha råd av (Dahlgren 1979). Selv om det å være voksen på<br />
mange måter innebærer en kopiering av de voksnes liv, så betyr det<br />
ikke at voksne skal være fornøyde med en eller bestemme over en.<br />
Jenta velger ut de trekk ved den voksne kvinneatferd som vekker minst<br />
begeistring hos hennes egne foreldre og lærere: hun sminker seg<br />
voldsomt, hun klær seg utfordrende, hun kommer hjem når det passer<br />
henne, hun er sammen med dem hun selv vil være sammen med, hun<br />
spiser det hun selv vil, hun røyker og hun drikker alkohol. I motsetning<br />
til guttene som i ungdomsalderen på mange måter bryter med
106<br />
voksenoppførsel, velger altså jenta ut trekk som ganske visst er en del<br />
av voksenrollen, men som voksne ikke synes passer seg for hennes<br />
alder. Jo mer de voksne moraliserer, jo mer blir hun bekreftet i at<br />
prosjektet er vellykket (Bjerrum Nielsen og Rudberg 1989).<br />
Når det gjelder rusmidler er det spesielt røyking som ser ut til å<br />
uttrykke ønsket om selvbestemmelse (Ensminger et al 1982). Og også<br />
her ser vi at modellen likevel er hentet fra de voksne hun vil frigjøre<br />
seg fra: fars og mors røyking slår ut for jenters røyking mer enn for<br />
gutters (Pedersen 1988 b, Hover og Gaffney 1988). Jenter røyker for å<br />
vise sin opposisjon både til foreldres og skolens normer, en markering<br />
av at de ikke mer er små greie rødkinnete jenter. Ungdomsklubben<br />
som er en annen arena for denne autonomiutprøvingen kryr av<br />
røykende jenter (Osnes 1988). Det som kanskje startet som utprøving i<br />
romkulturen prøves nå aktivt og synlig ut i et offentlig rom - jf den<br />
selvfremstillende jentekulturen, som kultursosiologen Bech-Jørgensen<br />
snakker om - det gjelder både sminke, røyk og dans. Holder hun og<br />
venninnene mål? Behandles de som voksne? Får de makt over<br />
mennene gjennom flørt og forføring? Røyking ser altså ut til å være<br />
jentenes "alkohol": den brukes for å vise seg voksen overfor veninnene<br />
og som en egen opprørsk handling. Dette finner også Marklund og<br />
Öhrn (1985): Mens røyking for gutter bare var "noe man gjorde" som<br />
del av samværet med kammeratene, så så jentene røyking som uttrykk<br />
for opprør og selvstendighet.<br />
Samtidig er røyking et legalt og relativt sett akseptert rusmiddel.<br />
Akkurat som ved de andre av jentenes opprørsmidler innebærer det å<br />
røyke ikke noe brudd på offentlig ro og orden - men det er velegnet til å<br />
irritere og forurolige de konkrete personer som har ansvar for jenta.<br />
Jentas valg av "uskyldige" midler henger derfor både sammen med at<br />
normkravene er strengere til henne (og det gjelder ikke bare de<br />
voksnes forventninger, men også de krav som stammer fra de<br />
jevnaldrede), og at det for den vanlige gjengjenta sannsynligvis er<br />
viktig at det normbrudd som hun foretar seg gjennom rusmidlene ligger<br />
innenfor kvinnlighetens rammer. Ikke minst fordi hun befinner seg i en<br />
fase hvor hun strever slik med å stadfeste sin seksuelle identitet. Og<br />
endelig kan det henge sammen med at hennes autonomiprosjekt retter<br />
seg mot konkrete andre og ikke mot autoriteter i sin alminnelighet (noe<br />
som også kjennes fra jenters relasjonelle strategier i skolen - se<br />
Bjerrum Nielsen og Rudberg 1989). Kontrasten til guttenes utagering<br />
med alkohol er slående: her er poenget ikke å vise mor og far at man
107<br />
selv bestemmer, men å utfordre besteborgerne, de prektige og den<br />
offentlig lov og orden.<br />
<strong>RUS</strong>MIDLENE I DET SPENNENDE LIVET<br />
Mens guttene stort sett drikker for å få en posisjon hos det egne<br />
kjønnet, synes jentas drikking mye mere å være del av et<br />
heteroseksuelt prosjekt. Dette kommer tydelig fram i undersøkelsen av<br />
svenske ungdommer (Marklund og Wernersson 1984):<br />
ungdomsskolejentene drakk stort sett bare når de var på fest og<br />
sammen med gutter, mens gutter også drikker når de er bare gutter<br />
sammen. Jentene i denne undersøkelsen gikk for øvrig også mye mer<br />
på fest enn guttene: mens bare 16 % av jentene sjelden var på fest<br />
gjaldt det for hele 40 % av guttene. Også motivene som disse<br />
ungdommer oppgir for å drikke understøtter denne tolkningen. Alle<br />
ungdommer sier at de drikker fordi det hører med når det er fest og at<br />
det smaker godt, men gutter oppgir i høyere grad enn jenter at de også<br />
drikker fordi det er morsomt å være full, og for å bli mer akseptert<br />
(slappe av, være mindre sjenert, tørre å danse, ikke være utenfor, ikke<br />
bli oppfattet som feig). Det betyr jo selvsagt at også gutter bruker<br />
alkohol for å nærme seg jenter. Men i denne alderen er sannsynligvis<br />
det heteroseksuelle prosjektet for gutter i stor utstrekning en del av den<br />
individuelle markeringen i guttekulturen, slik at det å "drikke seg til mot"<br />
for en gutt likevel ofte (men selvsagt ikke bare) har ønske om aksept<br />
fra andre gutter som motiv.<br />
Mens røyking ser ut til å ha en betydning i seg selv som opprørsmiddel<br />
for jenter, så virker det altså som om alkohol er integrert i et annet<br />
opprørsmiddel: jakten på det spennende livet. Det spennende livet er<br />
knyttet til gjengen, til det offentlige ungdomsliv og - ikke minst - til<br />
gutter. Guttene representerer både det voksne liv og friheten til å gjøre<br />
som man vil. Guttene må være annerledes for å oppfylle rollen som<br />
magiske befriere (Bjerrum Nielsen og Rudberg 1989). Derfor er<br />
jentenes reaksjon overfor deres sprø påfunn ofte ambivalent - på den<br />
ene siden synes hun de drikker for mye, på den andre siden synes hun<br />
at de gutter som drikker er mer spennende enn de som ikke som gjør<br />
det. På den ene siden blir hun skremt når de vil kjøre bil i fylla, på den<br />
andre siden blir hun imponert over deres vågalhet og deres selvsikre<br />
maskuline kompetanse. Dette hadde vel venninnene aldri funnet på!
108<br />
Sammen med venninnene oppsøker hun det spennende livet. I Evy<br />
Frantzens undersøkelser (Frantzen 1989) av jenter og rusmidler i Oslo<br />
sentrum treffer vi på de 13-15 år gamle "Burger-jentene". De er aldri i<br />
miljøet alene, de vanker alltid som venninnepar eller venninnegjenger.<br />
De bor hjemme og går fortsatt på skole og klubb - men det er<br />
betraktelig mye mer spennende med livet i Sentrum. Ikke minst er<br />
guttene så mye mindre treige her! Mest populært er det å møtes foran<br />
en Burgerbar, hvor det finnes en murkant som egner seg utmerket til å<br />
"sitte og "dingle", få tida til å gå og samtidig ha oversikt over miljøet,<br />
hvem som kommer og går" (s. 19). Miljøet er ennå kjønnsdelt. Jenter<br />
og gutter opererer i hver sine grupper - og nærmer seg hverandre<br />
gruppevis. Rusmiddelbruken i dette miljøet er (ennå) ikke særlig sterk,<br />
og noen av jentene tar klart avstand til stoff. Men deres intense<br />
interesse i de eldre guttenes spennende verden gjør at de dras inn i et<br />
miljø med et annet samværs- og forbruksmønster.<br />
Det samme ser vi i Britta Kyvsgaards (1985) undersøkelse av dansk<br />
drabantby-ungdom. Kyvsgaard oppdeler jentene i to grupper: "de stille"<br />
og "de aktive" og de atskiller seg bl a på rusmiddelbruk. "De stille"<br />
bruker nesten ikke rusmidler. Måteholdet skyldes ikke at de tar avstand<br />
fra alkohol, men at de sjelden er på fest og heller ikke føler noen trang<br />
til å drikke. De tilbringer det meste av sin fritid med hobbies av<br />
forskjellig slag eller sammen med venninnen eller sin familie. "De<br />
aktive" fører derimot et liv som er preget av mye festing og uteliv<br />
(samtidig som de også er aktive og flinke på skolen). Deres forbruk av<br />
rusmidler, inngår som et naturlig ledd i samværet med kammeratene.<br />
Det er primært økonomien som setter grenser for forbruk av øl og<br />
andre rusmidler i disse situasjonene. Jentene har litt eldre mannlige<br />
venner som - etter jentenes beretninger - har hatt et regelmessig<br />
forbruk av alkohol og hasj innen jentene møtte dem. Det har vært en<br />
selvfølge for jentene å overta dette samværs- og forbruksmønster -<br />
ønsket om å vise seg som voksen sammen med eldre gutter har vært<br />
et viktig motiv.<br />
Flertallet av disse aktive jentene greier å forbli nokså "skikkelige"<br />
likevel - og denne evnen til å forbli skikkelig selv i uskikkelige gjenger<br />
er noe som i større grad synes å karakterisere jenter enn gutter<br />
(detsamme finner f eks Ericsson et al 1985, se også Hammer og<br />
Vaglum 1990 a). De er aktive og flinke jenter som passer skolen og har<br />
jobb ved siden av og rusmidlene brukes først og fremst i helgen. Noen<br />
av dem har i perioder røyket hasj daglig, men har greid å kutte ut etter
109<br />
egen vilje når de så hvor sløve og tvangspregete de ble av det. Så selv<br />
om de er åpne overfor det å prøve forskjellige stoffer, har de samtidig<br />
klare grenser for hvilke former der ønskes avprøvet samt på hvilken<br />
måte. Stoffer fra morfingruppen vurderes som uakseptable, liksom<br />
intravenøs anvendelse av narkotika gjør det. Jentene sikter mot å ha et<br />
avslappet forhold til hasj, dvs et forhold hvor de føler det er dem som<br />
kontrollerer hyppigheten av stoffbruken, ikke vanen eller situasjonen.<br />
Vi ser altså hvordan jentene på den ene siden tilegner seg et<br />
samværs- og forbruksmønster fra guttene i jakten på det spennende liv<br />
- samtidig som de også er i stand til å sette egne grenser for hvor langt<br />
de vil gå.<br />
ER <strong>RUS</strong>MIDLER UFARLIGE FOR GJENGJENTER?<br />
Det vi har sagt ovenfor om jenters evne til å sette grenser skal ikke<br />
forstås som bagatellisering av de risker som jenters omgang med<br />
rusmidler innebærer. Det er klart at jevnlig bruk av alkohol og sigaretter<br />
både er helsefarlig og i seg selv vil ha en sosialiseringseffekt.<br />
Dessuten er det viktig å se, at når jenter idag øker sitt rusmiddelbruk<br />
innebærer det også at den generelle ruskulturen (og totalkonsumet)<br />
forandrer seg i en retning som betyr at stadig flere jenter eksponeres<br />
for "fuktige" og "røykfylte" miljøer. Noe som i neste omgang vil bety økt<br />
risiko for misbruksutvikling blant de jenter som er disponert for en slik i<br />
utgangspunktet.<br />
Men selv om både helseskader og avhengighet er reelle trusler, så er<br />
kanskje likevel det farligste for unge jenter de følgevirkninger som<br />
besøket i de "spennende gutters" miljø kan ha. Deltakelse i miljøet i<br />
kombinasjon med inntak av rusmidler kan føre negative ting med seg -<br />
fra skoleskulking til ulykker som passasjer i promillekjørsel. Eller det<br />
kan være snakk om å utsette seg for seksuelle farer i form av voldtekt<br />
eller risikosex (med tilfeldig partner, uten kondom) som man kanskje<br />
ikke hadde tenkt seg i edru tilstand.<br />
De unge jenters omgang med rusmidler er altså på ingen måte ufarlig.<br />
Men om hennes omgang med rusmidler er ledd i ungdomsalderens<br />
løsrivelses- og utprøvingsatferd, og ikke i tillegg knytter seg til sosiale<br />
og psykologiske problemer ut over det som er vanlig for alderen, da er<br />
rusmidlenes selv-forsterkende effekt sannsynligvis liten. Ikke minst
110<br />
fordi rusmidlene inngår i en helt annen meningssammenheng enn det<br />
å tørre og å tørre mest mulig som for gutter.<br />
En annen grunn til at vi syns at vi kan si det med forholdsvis stor<br />
sikkerhet, er de longitudinelle studiers påvisning av problemdrikkingens<br />
diskontinuitet fra ungdomsalder til voksenalder (Jessor 1985). Disse<br />
resultater viser at man utifra en ung gutts drikkemønster i 16-18<br />
årsalderen kan forutsi veldig lite om hans videre ruskarriere. Når det<br />
gjelder en ung jente kan man si at uansett hvor mye hun drikker så er<br />
det liten sannsynlighet for at hun 10 år senere er problemdrikker.<br />
Diskontinuitet i problemdrikking er altså noe som spesielt gjør seg<br />
gjeldende i ungdomsalderen og spesielt for jenter. Dette stemmer godt<br />
med skandinaviske undersøkelser (se f eks Hammer og Vaglum 1990<br />
a og b, in press) og også med hva vi vet om de ulike aldersgruppers<br />
alkoholvaner: Mens jenter og gutters alkoholvaner stort sett er like i<br />
begynnelsen av ungdomsskolen, så bryter jentene utviklingen mot et<br />
mer omfattende drikkemønster i 17-18 årsalder og standser på et<br />
lavere konsumnivå (Marklund og Wernersson 1984, Nordlund 1987,<br />
Steele 1989). En grunn til at problemdrikking i ungdomsalderen ikke gir<br />
noen klar forutsigelse av den videre rusmiddelkarrieren er selvsagt at<br />
en viss form for "problematferd" faktisk er "normalatferd" i nettopp<br />
ungdomsalderen, ikke minst i vår vestlige kulturkrets (se Jessor og<br />
Jessor 1975). Som vi har prøvd å vise vil denne "normale<br />
problematferd" ha ulik utforming for jenter og gutter - med den<br />
konsekvens at de i ulik grad er utsatt for rusmidlenes<br />
selvsosialiserende effekt.<br />
MISBRUK I LYS AV JENTESOSIALISERING<br />
De fleste jenter greier altså å holde seg på matta - men hva<br />
kjennetegner de som ikke klarer det? Også når det gjelder illegale<br />
stoffer viser forskningen at jenter er mer direkte påvirkelige av sine<br />
nære relasjoner. Men her synes det først og fremst å være manglende<br />
bånd til foreldre som betyr noe (se f eks Ensminger et al 1982,<br />
Pedersen 1988 a, Marklund og Wernersson 1984). Marklund og<br />
Wernerssons data viser også at de jenter som drikker mest skiller seg<br />
ut fra de andre ved å være mer preget av "sortsyn": de oppfatter livet<br />
som kjedelig og meningsløst. De problematiske familieforholdene
111<br />
kommer fram i foreldrenes reaksjoner på døtrenes beruselse: jenter<br />
med middels/høyt konsum tales det alvor med, mens jenter i<br />
risikogruppen oftere ignoreres. For guttene er mønstret motsatt: Her<br />
ignoreres de med middels/høyt konsum, mens de i risikogruppen får<br />
alvorsord. Når problematiske familierelasjoner slår sterkere ut for jenter<br />
kan det dels henge sammen med at jenter er spesielt "sårbare" på<br />
dette punkt fordi deres identitet er så relasjonelt forankret. Når disse<br />
relasjonene svikter har de kanskje ikke så mange alternativer til<br />
identitetsbekreftelse? Men det kan selvsagt også handle om at jenter<br />
faktisk ser de problematiske relasjonene bedre enn gutter (et problem<br />
her er at mye av denne forskning baserer seg på kvinners/menns<br />
retrospektive rapporter om familieforhold).<br />
Hvis vi sammenlikner de mer utsatte jentene med de jenter vi stiftet<br />
bekjentskap med tidligere - er det imidlertid ikke bare forskjellen i<br />
familiebånd som slår oss. Vi ser også forskjeller når det gjelder<br />
tilpassning til en undertrykkende kjønnskultur, forskjeller i det<br />
heteroseksuelle prosjektet, og forskjeller i relasjoner til andre jenter<br />
både i nåsituasjon og oppvekst.<br />
TILPASNING TIL EN UNDERTRYKKENDE KJØNNSKULTUR<br />
Hvis kjønnsrollemønstret utprøves og overdrives i vanlige<br />
ungdomsmiljøer, så er det helt ekstremt i stoffmiljøer (se f eks<br />
Torsdotter 1983, Tunving 1983, Duckert 1984, B. Pedersen 1988).<br />
Dette kommer tydelig til uttrykk i Evy Frantzens (1989) undersøkelse.<br />
Mens burgerjentene er "debutanter" i miljøet, finnes det også<br />
sentrumsmiljøer for mer "viderekomne" jenter. Disse jentene fungerer<br />
ikke lenger i venninneflokker slik de yngre jentene gjorde det, de inngår<br />
i faste forhold til eldre gutter hvor den kjønnsmessige arbeidsdelingen<br />
er helt klar: Her er er det guttene som trikser og fikser og passer<br />
forretningene, mens jentene ofte virker redusert til et slags levende<br />
oppbevaringsbokser. Bildet er velkjent i behandlingslitteraturen. Sissel<br />
Gran (1990) oppsummerer erfaringene med de stoffmisbrukene jenters<br />
parforhold slik: "Han er eldre enn henne, han ruser seg mer, han er<br />
oftere voldelig og han krever full kontroll over alle hennes bevegelser"<br />
(Gran 1990, s. 31). Kontrollen går ikke minst på seksualitet og<br />
økonomi. Den kvinnelige stoffmisbruker i et parforhold disponerer f eks<br />
sjelden egne penger.
112<br />
Kvinnelig underordning og sexpress er ikke enestående for<br />
misbrukermiljøer. Og å søke friheten fra foreldrene gjennom et forhold<br />
til en gutt er noe som vi også så hos vanlige gjengjenter. Også de er<br />
beredt til å ta en vis kjønnsmessig underordning med på kjøpet for de<br />
fordeler de synes de vinner. Likevel er bildet av den kjønnsmessige<br />
undertrykkelsen i stoffmiljøer langt grellere. Det er ikke bare snakk om<br />
"mer av det samme", men også om "noe annet". Der hvor andre jenter<br />
kan sette grenser for hvor langt de vil være med på dette kjønnsspill,<br />
virker de mest utsatte jentene temmelig forsvarsløse.<br />
DET HETEROSEKSUELLE PROSJEKTET - EN VEI TIL<br />
INTIMITET?<br />
Det heteroseksuelle prosjektet synes også ha en annen karakter for<br />
disse jentene. Heijbel og Nilsson (1985) framholder at den unge jenta<br />
som ønsker å bli med i miljøet, raskt får en "praktisk innstilling" til sin<br />
egen seksualitet. Den er en vare man kan bytte både mot tilhørighet og<br />
stoff. Et visst innslag av instrumentalitet i forhold til egen seksualitet<br />
kan vi også finne hos jenter i andre miljøer (selvom partnerne ikke<br />
skifter så fort), og vanskeligheter med å integrere seksualiteten i nye<br />
intime relasjoner er stor for pubertetsjenta generelt. Men som mange<br />
forskere og behandlere påpeker er de mest utsatte jentene også<br />
ekstremt fremmedgjort overfor den egne kroppen og seksualiteten,<br />
fordi de ofte tidlig har vært utsatt for seksuelle overgrep og incest (se f<br />
eks Duckert 1984, Tunving 1983, Heijbel og Nilsson 1985, Høigård og<br />
Finstad 1986, Edgardh 1988). Deres forhold til seksualitet er ikke bare<br />
mer instrumentelt enn fest- og gjengjenters flest - det er også et<br />
instrument som ofte brukes for å oppnå andre mål enn det jenta på jakt<br />
etter litt spenning sikter mot.<br />
Et indirekte innblikk i hva det heteroseksuelle prosjektet betyr for disse<br />
jentene kan vi få gjennom Frantzens studie. Et viktig formål med<br />
feltarbeidernes kontakt med jentene var å øke den sikre<br />
seksualtatferden, bl a ved hjelp av utdeling av kondomer. I alle<br />
jentegruppene var det åpenbare problemer med å få det til. Men de<br />
forskjellige måtene som jentene avviste kondomene på sier også noe<br />
om deres ulike motiver til seksuell kontakt. Hvis vi tar burgerjentene<br />
først kan vi se at deres motstand i stor grad kan forstås som utslag av<br />
at de oppfatter seg selv som vanlige tenåringsjenter: De er ingen
113<br />
risikogruppe, de er jo bare der for å ha det gøy! Kondomkampanjen vil<br />
derfor lett kunne bli oppfattet som enda et forsøk fra de voksne til<br />
innblandning i indre anliggender. I tillegg oste jentenes argumenter mot<br />
kondomer av det kultursosiologen Birthe Bech-Jørgensen (1984) har<br />
kalt den romantiske drøms kultur, som innebærer at jenta ikke vil legge<br />
spesifiserte planer; livet skal bestå av en serie viktige øyeblikk som<br />
skal skje uten hennes aktive medvirkning: gutter skal ta initiativ, jenter<br />
skal ikke planlegge samleie, og det å ha kondomer i veska antyder at<br />
jenta er billig.<br />
Blant de jentene som er blitt mer fast med i et misbrukende miljø er<br />
problemene litt annerledes: For det første er det ofte reelt umulig for<br />
jenta å stille noen som helst krav på den egne kroppens vegne i dette<br />
kvinneundertrykkende miljøet. Men et annet viktig hinder tror vi ligger i<br />
deres intense lengsel etter nærhet. Disse jentene tar avstand fra<br />
kondombruk fordi de opplever at det hindrer intimitet og<br />
sammensmeltning, selv om resultatet er fare for regelrett<br />
selvutslettelse: Å være sammen med en gutt er å gi ham alt - og stille<br />
opp på alt uten hensyn til seg selv. Denne koblingen mellom den<br />
heteroseksuelle relasjonen og intimitet, betyr ikke nødvendigvis at<br />
jentene opplever seksualiteten i seg selv som noe positivt. Som<br />
Frantzen uttrykker det: "Sex blir nærmest noe man tar med seg på<br />
kjøpet når man søker etter emosjonell kjærlighet" (s. 39). En svensk<br />
gynekolog kaller denne type seksuell kontakt "bamsesex" (Edgardh<br />
1988).<br />
For noen av disse jentene er kjæresten bokstavelig talt alt de har, og<br />
de er beredt å betale en høy pris for å beholde ham. Og savnet etter<br />
en å elske kan gjøre dem helt ukritiske. I Grans undersøkelse forteller<br />
en jente som er innlagt på en kjønnsblandet institusjon for misbrukere<br />
med strengt forbud mot kjæresteri og pardannelser: "Det er helt sykt.<br />
Hvem som helst av de gutta som er innlagt her, kunne jeg liksom<br />
forelske meg i. Det spiller ikke en gang noen rolle hvordan han ser ut!<br />
Tomheten inni meg er enorm - det eneste som kan døyve den følelsen<br />
når jeg ikke bruker stoff, er en ny fyr, en ny forelskelse. Men det er ikke<br />
lov - så blir det trøstespising i smug i stedet (...)" (s. 33). Det er<br />
sannsynligvis dette som medvirker til at de utsatte jentene finner seg i<br />
nesten hva som helst fra sine partnere og likevel kaller det kjærlighet:<br />
hun skjuler vold, innleder og avbryter behandlingskontrakter på hans<br />
ønskemål, selv om slike avbrytelser kan bety at hun blir fratatt det barn<br />
hun går gravid med, skriver Sissel Gran: "Hennes angst for å bli forlatt
114<br />
og for ikke å bety noe for noen er så altoverskyggende at hun velger<br />
partneren uansett om dette betyr at hun mister alt annet" (s. 31-32).<br />
DE TYNNE VENNINNERELASJONER<br />
For disse jentene synes altså den heteroseksuelle relasjonen å være<br />
en vei til intime relasjoner over hodet. På dette punkt skiller de seg fra<br />
de jenter som vi tidligere har stiftet bekjentskap med, jenter som<br />
primært synes å bruke seksualiteten som et middel i<br />
"autonomikampens tjeneste", mens behov for intimitet dekkes gjennom<br />
forholdet til kjønnsfeller. Slike tette venninneforhold synes imidlertid<br />
ofte å være fraværende blant de mest utsatte jentene, som ofte blir<br />
beskrevet som nokså kvinneforaktende og sjalu/konkurrerende i<br />
forhold til kjønnsfeller i behandlingslitteraturen (se f eks Duckert 1984,<br />
Stoffmisbruk 1988). I Frantzens undersøkelse er det f eks påfallende at<br />
disse jentene har et nokså overflatisk forhold til dette med vennskap -<br />
bestevenninner blir man på 20 minutter og man kan godt overlate<br />
veska si (med alle pengene i) til en "bestevenninne" som man ikke vet<br />
navnet på. I viss utstrekning kan dette være en konsekvens av å ha<br />
vært lenge i et miljø, hvor det å leve opp til mannlige krav og verdier er<br />
en måte å overleve på - og hvor forhold til andre mennesker generelt<br />
blir underordnet forholdet til stoffet. Men vanskeligheten med å<br />
opprette nære relasjoner til andre kvinner henger sannsynligvis også<br />
sammen med at dette er jenter som har vært nokså venninneløse i<br />
oppveksten (Duckert 1984, se også Binion 1982, Block, Block & Keyes<br />
1988).<br />
Utifra det vi vet om tradisjonell jentesosialisering vil en slik mangel på<br />
tette relasjoner til andre jenter i barndom og ungdomsår kunne få<br />
viktige konsekvenser: Det betyr selvsagt store emosjonelle savn, som<br />
nettopp kan bidra til at disse jentene så tidlig søker "meningen med<br />
livet i et parforhold" (Duckert 1984, s. 6). Men det kan også bety at den<br />
relasjonelle kompetanse som ellers er jenters viktigste styrke og som<br />
gjør at de kan sette grenser både når det gjelder rusmidler og sex ikke<br />
utvikles i samme grad. Den ofte nokså hardhendte stigmatisering som<br />
disse jentene utsettes for ikke minst fra andre jenters side, henger<br />
også sammen med at de ikke har tilegnet seg jentekodene gjennom<br />
nære venninnerelasjoner, og derfor oppfører seg på måter som andre<br />
jenter finner uakseptable. Samtidig som det faktum at de ikke er en del
115<br />
av venninnefelleskapet også betyr at andre jenter utdefinierer dem på<br />
tildels spinkelt grunnlag (mange av disse jentene forteller om mobbing i<br />
barneårene).<br />
For mange vil derfor det å opprette bestevenninneforhold være et viktig<br />
ledd i behandlingsprosessen når de prøver å ta seg ut av misbruket.<br />
Tunving (1983) beskriver dette fenomenet slik: "De flyttar ihop på<br />
samme rum och pyntar det som flickor i nedre tonåren brukar göra<br />
med fullt av småbrokiga och dinglande attribut som hjärtan, blad med<br />
horoskop osv. Ofta hörs de prata hemligheter med varandra - inga<br />
andre får komma in i rummet. Emellanåt kan man höra dem fnittra." (s.<br />
122-123). Vi tror nettopp at det er rimelig å se det som en del av en<br />
utviklingsprosess, en slags rekapitulering av stadier i<br />
jentesosialiseringen som disse, altfor tidlig "voksne" jentene, ikke har<br />
fått med seg. Det faktum at de venninneforhold de etablerer har så<br />
mange fellestrekk med de som ellers preger jenterelasjoner i tidlig<br />
pubertet kan tyde på at det er tilfelle. Etter vårt syn er det derfor rimelig<br />
å se denne veien til venninnene som et nødvendig skritt på veien til<br />
mer modne relasjoner både til andre kvinner og til menn, men ikke som<br />
en erstatning for slike relasjoner.<br />
OVERDREVEN ELLER MANGELFULL JENTESOSIALISERING?<br />
Vi har flere ganger pekt på at det i bildet av de mest utsatte jentene<br />
finnes trekk som likner på unge jenter flest. Det gjelder ikke minst den<br />
kjønnsmessige underordning under gutter i ungdomsalderen og at<br />
rusmiddelbruk blir en del av samværet med disse gutter. Samtidig har<br />
vi også pekt på at denne underordningen atskiller seg på vesentlige<br />
punkter. Den ekstreme underordningen under gutter er ikke bare<br />
overdreven jentesosialisering (jentetrekk på avveier), men står på noen<br />
måter faktisk i motsetning til vanlig jentesosialisering både sosialt og<br />
psykologisk. Når intimiteten med kjønnsfeller ikke er tilstede som<br />
identitetsmessig utgangspunkt for den heteroseksuelle kontakt, så<br />
betyr det at denne kontakten får en annen mening og et annet forløp.<br />
Hvor andre jenter ved egen og venninners hjelp kan sette grenser for<br />
hvor langt de vil gå både i kjønnsspillet og i rusmiddelbruken, virker de<br />
mest utsatte jentene nesten helt kritikk- og forsvarsløse i begge<br />
henseender. Etter vår oppfatning er derfor ikke kjønnsrollelikheten med
116<br />
fest- og gjengjentene det mest påfallende ved de jenter som blir fast i<br />
misbruket, men derimot et slags fravær av vesentlige sider ved vanlig<br />
jentesosialisering. Det betyr ikke at disse jentene blir "mannlige"; de<br />
har hverken utviklet de positive, erobrende sidene eller de negative,<br />
destruktive sidene ved vår kulturelt bestemte mannlighet. Dette poeng<br />
er ofte vanskelig å gripe, fordi vi har en tendens til å tenke på kjønn<br />
som en rent komplementær struktur (er man ikke det ene, så er man<br />
det andre). Det vi tror er svakest utviklet (hvilket selvsagt ikke betyr at<br />
det er fullstendig fraværende) er den generative siden av den<br />
kvinnelige kjønnsidentiteten - det vi i kvinneforskningen har pleid å<br />
forstå som omsorgsrasjonalitet og relasjonsorientering. Disse sider av<br />
den kvinnelige identitet formes jo nettopp gjennom de relasjoner som<br />
mange av disse jentene synes å mangle: et nært forhold til mor i<br />
barndommen og nære og intime forhold til venninner gjennom hele<br />
oppveksten. Det tette forholdet til mannen i parforholdet som jentene<br />
ofte utvikler virker oftere symbiotisk enn basert på omsorgsrasjonalitet.<br />
På et sosialpsykologisk plan betyr fraværet av disse relasjoner<br />
dessuten at den sosiale kontroll som de formidler blir borte.<br />
Er det rimelig å hevde at problemer i kjønnsidentitetsutviklingen har slik<br />
sterk sammenheng med utvikling av alvorlig misbruk hos jenter? En<br />
slik påstand har jo i lang tid har vært sett på med stor mistenksomhet<br />
fra kvinneforskeres side, som jo har betraktet den kvinnelige<br />
kjønnsrollen som selve roten til ondet. Men en sterk positiv<br />
kjønnsidentitet må nettopp ikke forveksles med kjønnsrollekonformitet.<br />
Poenget er selvsagt ikke å akseptere en ytre (og undertrykkende)<br />
sosial rolle som hustru og mor, men å ivareta en utvikling av kvinnelige<br />
ressurser og kompetanser på et indre plan - en "jakt på kvinneligheten"<br />
som jo også er sterkt tilstede i mange av dagens behandlingsopplegg<br />
for misbrukende kvinner. Det vi vil hevde er at kjønn alltid i en eller<br />
annen forstand må inngå som et positivt element i identitetsstrukturen.<br />
Og at en overskridelse av de tradisjonelle kjønnsrollenormer<br />
antakeligvis vil være lettere jo dypere og sikrere identitetsfølelse man<br />
kan hente i sitt eget kjønn.
REFERANSER<br />
117<br />
Bech-Jørgensen, B. (1984): Noget med mennesker eller noget på et<br />
kontor. Forstadsliv, pigekulturer, arbejdsløshed. København.<br />
Biddle, B.J., Bank, B.J. & Marlin, M.M. (1980): Social Determinants of<br />
Adolenscent Drinking. What They Think, What They Do and What I<br />
Think and Do. Journal of Studies on Alcohol 41, 3, 215-241.<br />
Binion, J.V. (1982): Sex Differences in Socialization and Family<br />
Dynamics of Female and Male Heroin Users. Journal of Social Issues,<br />
38, 2, 43-57.<br />
Bjerrum Nielsen, H. & Rudberg, M. (1989): Historien om jenter og<br />
gutter. Oslo: Universitetsforlaget.<br />
Bjerrum Nielsen, H. & Rudberg, M. (1990): Jenters vei til rusmidler - et<br />
sosialiseringsperspektiv. Noras, Rusforskningsprogrammet, Oslo.<br />
Block, J., Block, J.H. & Keyes, S. (1988): Longitudinal Foretelling Drug<br />
Usage in Adolescence: Early Childhood Personality and Environmental<br />
Precursors. Child Development, 59, 336-355.<br />
Dahlgren, A. (1979): Två världar. Stockholm.<br />
Downs, W.R. (1985): Using Panel Data to Examine Sex Differences in<br />
Causal Relationships Among Adolescent Alcohol Use, Norms, and<br />
Peer Alcohol Use. Journal of Youth and Adolescence, 14, 6, 469-485.<br />
Duckert, M. (1984): Kvinner og narkotika. Stoffmisbruk, 5, 4-9. Oslo.<br />
Edgardh, K. (1988): Se mej! Tonårsflickor på väg och på avvägar.<br />
Socialstyrelsen. Malmö.<br />
Ensminger, M.E., Brown, C.H. & Kellam, S.G. (1982): Sex Differences<br />
in Antecedents of Substance Use among Adolescents. Journal of<br />
Social Issues, 38, 2, 25-42.<br />
Ericsson, K., Lundby, G. & Rudberg, M. (1985): Mors nest neste barn.<br />
Oslo: Universitetsforlaget.
118<br />
Frantzen, E. (1989): Jenteprosjektet. Universitetet i Oslo, Institutt for<br />
kriminologi (manuskript).<br />
Gran, S. (1990): Fra asken til ilden. Flukten fra opprindelsesfamilien til<br />
destruktivt parforhold. Om den kvinnelige stoffmisbrukerens situasjon.<br />
Fokus på familien (in press). Oslo.<br />
Hammer, T. & Vaglum, P. (1990 a): Users and Non Users within a High<br />
Risk Milieu of Cannabis Use. A General Population Study. The<br />
International Journal of Addiction (in press).<br />
Hammer, T. & Vaglum, P. (1990 b): Use of Alcohol and Drugs in the<br />
Transitional Phase from Adolescence to Young Adulthood. Journal of<br />
Adolescence (in press).<br />
Heijbel, C. & Nilson, I. (1985): Sexualitet och missbruk. Stockholm.<br />
Hover, S.J. & Gaffney, L.R. (1986): Factors Associated with Smoking<br />
Behavior in Adolescent Girls. Addictive Behaviors, 13, 2, 139-145.<br />
Høigård, C. & Finstad, L. (1986): Bakgater. Om prostitusjon, penger og<br />
kjærlighet. Oslo.<br />
Jessor, R. (1985): Adolescent Problem Drinking: Psychological<br />
Aspects and Developmental Outcomes. Towle, L.H. (ed): Proceedings:<br />
NIAAA-WHO Collaboration Center, Designation Meeting and Alcohol<br />
Research Seminar. Washington D.C.<br />
Jessor, R. & Jessor, S.L. (1975): Adolescent Development and the<br />
Onset of Drinking. A Longitudinal Study. Journal of Studies on Alcohol,<br />
36, 1, 27-51.<br />
Jørgensen, P.S., Gamst, B. & Andersen, B.H. (1986): Efter skoletid.<br />
Socialforskningsinstituttets publ. nr. 154. København.<br />
Kyvsgaard, B. (1985): Beton-generationen. Om satelitbyer, ungdom og<br />
afvigende adfærd. København.<br />
McRobbie, A. & Garber, J. (1976): Girls and subcultures: an<br />
exploration. I Hall, St. & Jefferson, T. Rististance through rituals.<br />
London.
119<br />
Lavik, N.J. & Pedersen, W. (1988): Røyker du? Røyker vennene dine?<br />
(Brosjyre til elever). Oslo.<br />
Marklund, U. & Wernersson, I. (1984): Flickor på högstadiet. En<br />
diskussion om tonårsflickors alkoholvanor. Pedagogiska institutionen,<br />
nr. 6, Göteborgs Universitet.<br />
Marklund, U. & Öhrn, E. (1985): Kamratpåverkan i tonåren. Projekt<br />
"Elever som droginformatörer". Rapport no. 3. Institutionen för<br />
pedagogik, Göteborgs Universitet.<br />
Nordlund, S. (1987): Data om alkohol og andre stoffer. SIFAstensilserie<br />
no. 1. Oslo.<br />
Osnes, H. (1988): Fritiden - livet mellom familien og skolen. Bjerrum<br />
Nielsen, H. (red): Jenteliv og likestillingslære. Oslo: Cappelen.<br />
Pedersen, B. (1988): Kvinder og stofmisbrug. Stoffmisbruk, 1, 6-9.<br />
Oslo.<br />
Pedersen, W. (1988 a): Sårbare jenter? Stoffmisbruk, 1, 10-11. Oslo.<br />
Pedersen, W. (1988 b): Hasjbruk tjue år etter. Helse- og sosialforum, 6,<br />
14-17. Oslo.<br />
Pedersen, W. (1989): A Longitudinal Approach to Drug Use. University<br />
of Oslo, department of Psychiatry (manuskript).<br />
Pedersen, W. (1990): Bak korrelasjonene: tre koder for bruk av<br />
rusmidler. Tidsskrift for samfunnsforskning, 6. Oslo.<br />
Pulkkinen, L. (1983): Youthfull Smoking and Drinking in a Longitudinal<br />
Perspective. Journal of Youth and Adolescence, 12, 4, 253-283.<br />
Steele, L. (1989): Rusmidler i Norge 1989. SIFA og<br />
Rusmiddeldirektoratet. Oslo.<br />
Stoffmisbruk (1988): 1. Oslo.<br />
Sørhaug, H.C. (1988): Identitet: grenser, autonomi og avhengighet.<br />
Stoffmisbruk som eksempel. Tidsskrift for nordisk alkoholforskning, 5,<br />
31-39.
120<br />
Torsdotter, A. (1983): Att vara tjej och knarkare. Kvinne, misbruker,<br />
mor. Rapport fra et nordisk seminar om den kvinnelige misbruker og<br />
hennes barn. Oslo.<br />
Tunving, K. (1983): Den kvinnliga narkotikamissbrukaren i<br />
vårdsystemet. Kvinnoforskning kring alkohol och droger. NADpublikation<br />
nr 8. Helsingfors.<br />
Windle, M. & Barnes, G.M. (1988): Similarities and Differences in<br />
Correlates of Alcohol Consumption and Problem Behavior Among Male<br />
and Female Adolescents. The International Journal of the Addictions,<br />
23, 7, 707-728.
121<br />
Flickors väg in i missbruk av<br />
alkohol och andra droger<br />
Christina Andersson, Avenue de Boetendael 128, B-1180 Bryssel<br />
Forskare lägger ner mycket energi på att identifiera de ungdomar som<br />
kommer att utveckla drogmissbruk. Genom ambitiösa kvantitativa<br />
undersökningar letar man efter riskfaktorer och riskbeteende.<br />
Resultaten har ibland blivit banala; som att bästa förutsägelsen om<br />
alkoholrelaterade problem är alkoholkonsumtion (Windle & Blane<br />
1989) eller svårtolkade; som att flickors heroinmissbruk har samband<br />
med dåliga relationer till deras fäder och att ju mer alkohol en flicka<br />
använder desto intimare var hon med sin mor (Graven & Schaef 1982).<br />
Åtskilliga forskare stannar dock inte vid konstaterade samband utan<br />
går längre och diskuterar processerna bakom sambanden.<br />
Undersökning efter undersökning visar till exempel att bästa<br />
förutsägelsen om en individs droganvändning är närmaste vännernas<br />
drogkonsumtion. Kandel (1985) och Block m fl (1988) går dock längre<br />
och menar att kärnfrågan är hur ungdomar väljer sina vänner.<br />
De frågeställningar som jag kommer att diskutera här berör flickors<br />
motiv att använda droger, deras väg in i missbruk och kvinnorollens<br />
betydelse för flickors drogmissbruk.<br />
Den första delen utgår från en kunskapsöversikt om flickor i riskzon<br />
och missbruk som jag utarbetat för stiftelsen Kvinnoforum i Stockholm<br />
(Andersson 1990). Den andra delen består av en kort redovisning av<br />
några resultat från en empirisk undersökning av flickors<br />
missbruksutveckling.
MOTIV ATT ANVÄNDA DROGER<br />
122<br />
Enligt Pedersen W. (1988) betraktar drogforskare flickor med<br />
ambivalens. Å ena sidan är flickornas problem med och konsumtion av<br />
droger mindre omfattande än pojkarnas. Å andra sidan betraktas en<br />
flicka med drogproblem som "sjukare" än en pojke i samma situation.<br />
Detta kan naturligtvis skyllas på fördomar hos manliga forskare. Men<br />
det kan också bero på att flickor använder droger på ett annat sätt än<br />
pojkar och att drogerna på så vis får ett annorlunda symbolvärde och<br />
en annan funktion.<br />
Konopka (1983) intervjuade 1 000 tonårsflickor i USA om bland annat<br />
deras uppfattning om droger och varför man använder droger. Det var<br />
mycket tydligt att den viktigaste anledningen att använda droger för<br />
flickorna var att fly från problem, främst i förhållandet till föräldrarna.<br />
Flickorna såg sig själva som mer problemtyngda än pojkar.<br />
Pedersen W. (1988) har analyserat svaren på en enkät om<br />
droganvändning som omfattade ca 2 000 skolungdomar i Oslo. Han<br />
menar att flickor är mer sårbara än pojkar för konflikter och brist på<br />
omsorg i hemmet. Flickorna använder i större utsträckning än pojkarna<br />
droger för att klara av avvisande eller alltför hårt kontrollerande<br />
föräldrar.<br />
Beckman & Bardsley (1981) testade tre motiv för att dricka alkohol på<br />
120 kvinnliga collegestudenter i Los Angeles, både hög- och<br />
normalkonsumenter. Flykt, dvs att dricka för att minska spänning,<br />
depression och ensamhet, och maktlöshet-otillräcklighet, dvs att dricka<br />
för att komma över känslan av att vara otillräcklig och utan kontroll, var<br />
mer betydelsefulla motiv för högkonsumenterna än<br />
normalkonsumenterna. Socialt, dvs att dricka för att fira, vid måltider<br />
och vid fester kännetecknade lågkonsumenterna.<br />
Enligt Beckman & Bardsley (1981) är självkänslan en viktig faktor när<br />
det gäller alkoholanvändning. Kvinnor med alkoholproblem skiljer sig<br />
från andra genom brist på självkänsla. Brennan m fl (1986) redovisar i<br />
en forskningsöversikt att relationen mellan självuppfattning och<br />
alkoholkonsumtion var starkare hos kvinnor än hos män.<br />
Henggeler (1989) påpekar, i en översikt av litteratur om tonåringar och<br />
asocialt beteende, att det är sannolikt att asociala tonåringars låga
123<br />
självkänsla är en realistisk slutsatsav negativa livserfarenheter och<br />
upprepade misslyckanden, snarare än orsaken till dessa svårigheter.<br />
Det som traditionellt tolkas som kvinnligt och manligt dryckesmönster<br />
kan, enligt Brennan m fl (1986) också ses som en uppdelning mellan<br />
traditionellt högkonsumerande grupper som vita protestantiska män<br />
och traditionellt lågkonsumerande grupper som kvinnor och svarta<br />
män. Denna tolkning stöds av studier som visar att låg självkänsla var<br />
mer relaterad till hög alkoholkonsumtion hos kvinnor och svarta män<br />
än hos vita män. Sålunda kan könskillnaden alternativt tolkas som att<br />
olika grupper ur befolkningen uppvisar olika motiv till hög<br />
alkoholkonsumtion. Brennan m fl menar därför att det skulle vara mer<br />
konstruktivt att utgå ifrån en indelning efter hög- och lågkonsumerande<br />
grupper istället för kön, när man vill definiera olika dryckesmönster.<br />
Kanske skulle man istället för att tala om flickors och pojkars<br />
droganvändning eller hög- och lågkonsumenter, göra en indelning i<br />
flyktkonsumtion och social konsumtion och först därefter göra<br />
uppdelning efter konsumerad kvantitet och kön. Sannolikt skulle bilden<br />
av både flickors och pojkars droganvändning nyanseras, och det som i<br />
statistiska samband verkar vara könskillnader, istället visa sig vara<br />
skillnader mellan grupper av individer med olika väg in i bruk och<br />
missbruk, där visserligen pojkarna kommer att dominera i en grupp och<br />
flickorna i en annan. Nackdelen med att utgå ifrån könskillnader och<br />
manligt och kvinnligt konsumtionsmönster är att de som avviker från<br />
detta mönster, de socialt konsumerande flickorna och de<br />
flyktkonsumerande pojkarna, inte blir synliga.<br />
VÄGEN IN I MISSBRUKET<br />
I en genomgång av forskning kring kvinnors missbruksdebut,<br />
konstaterar Silverman (1982) att de allra flesta kvinnor introduceras i<br />
missbruk av män. Att gifta sig med en missbrukare har ett starkt<br />
samband med senare missbruk för kvinnan, medan en man som gifter<br />
sig med en missbrukare i de flesta fall inte börjar missbruka.<br />
Anglin m fl (1987) studerade bakgrundsfaktorer hos 567<br />
heroinmissbrukare som behandlades i ett metadonprogram i<br />
Californien. De konstaterar att skillnaderna som observeras mellan<br />
mäns och kvinnors väg in i missbruket är helt i linje med traditionella
124<br />
könsroller. För att bekosta missbruket blir männen kriminella, medan<br />
kvinnorna är beroende av en make eller partner. Det verkar som om<br />
kvinnans partner utövar ett avgörande inflytande, eftersom många av<br />
deras män redan var missbrukare eller langare när kvinnorna började<br />
missbruka. Forskarna menar dock att det är oklart om detta är ett<br />
resultat av att avvikande kvinnor väljer avvikande partners eller att<br />
missbrukande partners orsakar eller uppmuntrar missbruk.<br />
Hser m fl (1987 a, 1987 b) frågade ovan nämnda heroinmissbrukare<br />
om orsaken till att de börjat använda narkotika dagligen. Det vanligaste<br />
svaret från kvinnorna var sociala skäl; att en make eller sambo<br />
använde narkotika, näst vanligast var njutningslystnad. För männen<br />
var njutningslystnad främsta skälet, därefter ekonomiska skäl (tillgång<br />
till billig narkotika, langare). Männen uppgav också att de började<br />
använda narkotika dagligen eftersom deras vänner gjorde det. Ingen<br />
av männen rapporterade en sambos eller makas användning som<br />
anledning att börja missbruka själv. Kvinnorna i högre grad än männen<br />
menade att de själva tagit initiativet till att pröva narkotika.<br />
Vid intervjuer med 59 heroinmissbrukande prostituerade flickor i<br />
Amsterdam (Blom & van den Berg 1989) visade det sig att de flesta<br />
flickorna började använda heroin, när de förälskat sig i en<br />
heroinmissbrukare.<br />
Hser m fl (1987 b) menar, att de entydiga resultaten som visar att en<br />
majoritet av både kvinnliga och manliga missbrukare initierats i heroin<br />
av en manlig missbrukare, knappast är förvånande eftersom det finns<br />
fler män som missbrukar heroin än kvinnor. Författarna<br />
rekommenderar kvinnor att förebygga missbruk, genom att undvika att<br />
engagera sig i missbrukande män ("women should avoid getting<br />
involved with addicted men in the first place." s 54).<br />
En vanlig föreställning är att flickor förförs in i drogmissbruk av<br />
pojkarmän och de ovan redovisade forskningsresultaten instämmer,<br />
flickor introduceras i missbruk av pojkar. Eftersom det finns betydligt<br />
fler pojkar-män som missbrukar än flickor, är det kanske inte så<br />
konstigt. Men är det rimligt att se flickorna som passiva offer för<br />
missbrukande män? Den stora majoriteten av pojkar missbrukar inte,<br />
så varför väljer dessa flickor just en missbrukande partner?
KVINNOROLLENS BETYDELSE<br />
125<br />
Vid en genomgång av studier som undersökt och jämfört<br />
bakgrundsfaktorer hos missbrukare av båda könen, fann Oppenheimer<br />
(1989) varierande resultat. Det verkade som om skillnaderna mellan<br />
kvinnliga och manliga vägar in i missbruk inte berodde på någon<br />
speciell patologi, utan på den normala socialiseringen till flicka. Den<br />
kraftiga betoningen av traditionellt kvinnliga värden och uppförande,<br />
särskilt beroende, ligger bakom mycket av kvinnors missbruk av både<br />
legala och illegala droger. Detta har lett några observatörer till att<br />
påpeka att beroende är en integrerad del av kvinnors liv, att använda<br />
droger är bara ytterligare ett tecken på detta. Andra menar att speciellt<br />
drogmissbruk börjar som en revolt mot kvinnorollen, mot den passivitet<br />
som förväntas. En revolt som dock inte leder till något självständigt liv<br />
utan bara starkare beroende och utanförskap.<br />
Könsrollerna är stereotypa - om en flicka frångår sin könsroll på något<br />
sätt måste det innebära att hon närmar sig den manliga. Det finns inga<br />
alternativ, en frigjord kvinna blir som en man (Tiby 1986). Ett synsätt<br />
som inom kriminologin leder till att man hävdar att det finns ett<br />
samband mellan frigörelse och brott.<br />
Liknande tankegångar existerar inom missbruksforskningen. I<br />
forskning om kvinnor och alkohol har det varit vanligt med slutsatser<br />
som att eftersom kvinnor träder in i männens värld och männens roller,<br />
kommer de också att drabbas av "manliga sjukdomar" som alkoholism.<br />
Det har faktiskt antytts att alkoholism är det pris kvinnan får betala för<br />
sin emancipation (Lundby 1987). Intressant nog har den motsatta<br />
hypotesen lyst med sin frånvaro, nämligen att eftersom allt fler kvinnor<br />
kommer in på arbetsplatserna så kommer männens dryckesvanor att<br />
allt mer likna kvinnornas (Wilsnack & Beckman 1984).<br />
Valentich (1982) menar däremot att avsaknaden av förändring av de<br />
traditionella könsrollerna kan vara en faktor bakom kvinnors ökade<br />
alkoholkonsumtion. De traditionella könsrollerna är inget problem för<br />
en del kvinnor, medan andra upplever dem som plågsamma, ofta utan<br />
att vara medvetna om orsaken. Kvinnor kan tänkas använda droger för<br />
att undgå den ilska, fientlighet och depression som följer med deras<br />
position som andra klassens medborgare.
126<br />
Hypotesen att kvinnor som har olika och ofta motstridiga roller skulle<br />
löpa störst risk att få alkoholproblem har testats. Det visade sig att flera<br />
olika roller gav positiv förstärkning genom ökad självkänsla,<br />
självförverkligande, sociala kontakter och engagemang. Data<br />
tenderade snarare att stödja hypotesen att rollförlust, snarare än<br />
överbelastning, är förenat med alkoholproblem (Alcohol & Health<br />
1990).<br />
Bjørk (1983) påpekar att det inte är säkert att de missbrukande<br />
kvinnorna bryter särskilt radikalt mot en traditionell könsroll. Många<br />
kvinnor börjar dricka alkohol tillsammans med sina män, som sällskap<br />
eller för att stå ut. Att underordna sig sin mans vanor kan knappast ses<br />
som ett brott mot kvinnorollen, snarare motsatsen.<br />
Marklund & Wernersson (1987) diskuterar om inte socialisationen in i<br />
kvinnorollen kan förklara varför flickor, men inte pojkar, minskar sitt<br />
drickande efter de första tonåren. Det skulle då vara det konkreta<br />
innehållet i kvinnorollen som kan minska individens drickande. Men det<br />
är också möjligt att detta innehåll kan utgöra ett hot, kännas som en<br />
låsning som kvinnan vill undfly genom att hålla kvar den fria<br />
ungdomstidens vanor. Det kan alltså vara så att kvinnorollen för vissa<br />
ökar benägenheten att dricka.<br />
Oppenheimer (1989) påpekar att missbrukande kvinnor har brutit mot<br />
den stereotypa kvinnorollen och det är inte säkert att de tycker, att den<br />
gör det mödan värt att lämna drogmissbruket.<br />
Att ingå i missbrukarmiljön, i gatans och krogens subkultur, kan för<br />
flickor vara en flykt från moderns livsrum och livsform och vara ett<br />
försök att överta faderns som verkar mer fri och lockande. Missbruket<br />
kan sålunda betraktas som uttryck för en protest, men en protest som<br />
inte leder till förändring av grundläggande förhållanden i och med att<br />
den bara vänder sig mot individen själv (Pedersen B. 1988).<br />
Brennan m fl (1986), som gjort en forskningsöversikt över bruk och<br />
missbruk av alkohol bland collegestudenter i USA, fann en tendens att<br />
collegeflickor som dricker mycket är mindre traditionella och stereotypt<br />
feminina än andra, dvs de är icke-konforma.<br />
Silvermans (1982) litteraturgenomgång visade att kvinnliga<br />
heroinmissbrukare lever ett avvikande liv, men att deras värderingar är<br />
förbluffande traditionella. Kvinnliga marijuanamissbrukare på college<br />
däremot var mindre konventionella än icke-användare i beteende och
127<br />
värderingar. Jonsson (1980) såg flickorna på Skå längta efter<br />
traditionellt kyrkbröllop, och konstaterade att det var ett tecken på att<br />
Skåflickan inte var någon rebell eller trotsare mot samhället, utan<br />
tvärtom en kvinna som önskat, men inte orkat, leva upp till gängse<br />
ideal.<br />
Forskning kring den (trots allt) ökade jämställdhetens betydelse för<br />
kvinnors/flickors droganvändning har inte gett entydiga resultat. De<br />
missbrukande flickorna följer antingen ett traditionellt könsrollsmönster<br />
eller framstår som radikala. Missbruket kan ses som en passiv<br />
underkastelse eller ett uppror. Resultaten verkar bero på vem som blir<br />
tillfrågad; collegestudenter eller utslagna, borgerliga familjeflickor eller<br />
flickor från multiproblemfamiljer.<br />
MARIAFLICKORNAS MISSBRUKSUTVECKLING<br />
För att studera flickors väg in i drogmissbruk har jag gjort en<br />
kartläggning av missbruksutvecklingen hos de 113 flickor som under<br />
ett kalenderår var i kontakt med Maria Norra Ungdomsenhet i<br />
Stockholm. (Maria Norra ungdomsenhet är en klinik specialiserad på<br />
utredning och behandling av ungdomar med missbruksproblem.)<br />
Flickorna utgjorde 43 % av de ungdomar som under året var aktuella<br />
på kliniken.<br />
Flickornas journaler har utgjort underlag till denna studie. Dessa<br />
journaler varierar i omfång, från några rader till 60- talet sidor. De<br />
uppgifter som finns om flickorna, betraktar jag som "minimiinformation",<br />
dvs de upplysningar som finns har jag använt. Saknas<br />
däremot uppgifter om till exempel alkoholbruk, har jag tolkat det som<br />
utebliven information och inte som att flickan aldrig använt alkohol.<br />
Journalerna är mycket probleminriktade och redovisar ytterst sällan<br />
något positivt om flickorna och deras bakgrund. I vissa avseenden kan<br />
man påstå att man på Maria för "flickjournaler" och "pojkjournaler", till<br />
exempel redovisas sexualitet, barn och partner betydligt oftare för<br />
flickorna, medan fritidsintressen behandlas utförligare hos pojkarna.<br />
Det är inte möjligt att generalisera utifrån detta material, resultaten<br />
gäller bara denna grupp flickor.
Definition av missbruk<br />
128<br />
För att kunna studera utveckling av missbruk, fordras en definition av<br />
missbruk. Någon självklar definition finns inte. När man går igenom<br />
forskning kring ungdomar och droganvändning, märker man att<br />
alternativen är många, från mycket generella formuleringar (t ex<br />
Haddon 1983, Kozicki 1986) till framräknade index (t ex Friedman m fl<br />
1985). Definitionerna anpassas till den undersökta populationen,<br />
tillgängliga data, arbetets syfte och, inte minst viktigt, till kulturella<br />
normer.<br />
Enligt svensk lag skall man vara över 20 år för att köpa alkohol och<br />
över 18 år för att kunna bli serverad alkohol på restaurang. Det är<br />
också förbjudet att förse ungdomar under 18 år med alkohol. Detta<br />
hindrar inte att majoriteten av svenska ungdomar konsumerar alkohol i<br />
varierande mängder. Att betrakta all alkoholkonsumtion av ungdomar<br />
som missbruk, dvs i lagens anda, ger en urholkad definition. Å andra<br />
sidan uppfyller ungdomar mycket sällan de klassiska kriterierna på<br />
alkoholism (Rydelius 1981, Semlitz & Gold 1986). Temple & Fillmore<br />
(1985-86) menar, att en bra indikator på alkoholproblem hos ungdomar<br />
är, att de dricker för att bli berusade och att frekvensen av berusning<br />
kan användas för att identifiera ungdomar med alkoholproblem.<br />
Att definiera all konsumtion av narkotika och ämnen som<br />
lösningsmedel som missbruk är däremot helt i linje både med svensk<br />
lag och kulturell norm. Däremot brukar enstaka användning av en drog<br />
som inte leder till fortsatt bruk betraktas som experiment.<br />
Med detta som utgångspunkt har jag, för denna studie av ungdomar på<br />
Maria, definierat individer som uppfyller minst ett av följande kriterier<br />
som missbrukare:<br />
- har varit ordentligt berusad mer än 2 gånger och/eller<br />
regelbundet konsumerat mer än något glas vin eller öl före 18 år.<br />
- har använt cannabis eller sniffat lösningsmedel mer än 2 gånger.<br />
- har använt heroin, kokain, amfetamin eller motsvarande<br />
substanser mer än en gång.<br />
Av de 113 flickor som ingår i undersökningen bedömdes enligt<br />
ovanstående kriterier 65 som missbrukare, 26 som icke-missbrukare,<br />
medan uppgifterna om 22 ej var tillräckliga för bedömning.
Tre vägar in i missbruk<br />
129<br />
Ett försök att dela in de 65 missbrukande flickorna, inte bara efter den<br />
eller de droger de använt utan också missbrukets intensitet,<br />
resulterade i tre någorlunda väl avgränsade kategorier med olika<br />
missbruksutveckling.<br />
A - måttligt missbruk, endast alkohol och cannabis.<br />
B - häftigt påkommande missbruk, oftast tunga droger, missbruket<br />
börjar först vid 17 år eller senare.<br />
C - intensivt missbruk som ofta inleds tidigt med alkohol eller<br />
cannabis och eskalerar till tunga droger<br />
18 flickor bedömdes som måttligt missbrukande, 16 flickor som häftigt<br />
missbrukande och 31 flickor som intensivt missbrukande.<br />
En jämförelse med de pojkar som var i kontakt med Maria Norr samma<br />
år visar att bland de måttligt missbrukande ungdomarna är andelen<br />
pojkar och flickor ungefär lika stora, men en mycket påtaglig<br />
könskillnad finns bland de häftigt missbrukande, där det finns 16 flickor<br />
men endast 2 pojkar. Detta tycks vara en kvinnlig väg in i missbruk,<br />
åtminstone hos denna grupp ungdomar. Pojkarna däremot dominerar<br />
bland de intensiva missbrukarna.<br />
De tre grupperna skiljer sig åt när det gäller ålder (under det kalenderår<br />
studien avser). De måttligt missbrukande flickornas medelålder, 16.4 år<br />
(spridning 14 -19 år), är lägre än de intensivt missbrukandes, 18.1 år<br />
(spridning 14 - 22 år), medan de häftigt missbrukande flickornas<br />
medelålder ligger på 18.8 år (spridning 16 - 21 år). Det är naturligtvis<br />
mycket möjligt att de måttliga flickorna kommit till Maria i ett tidigt<br />
skede av missbruket. Det skulle då inte handla om olika kategorier,<br />
utan om i vilket stadium av missbruksutvecklingen som flickorna<br />
aktualiserats på Maria.<br />
Ett sätt att verifiera detta är att undersöka hur många av de intensivt<br />
missbrukande flickorna som sannolikt betraktats som måttliga om de<br />
aktualiserats tidigare. 8 hade då möjligen blivit bedömda som måttliga,<br />
medan övriga 23 redan tidigt var inne i ett intensivt missbruk eller<br />
började med tunga droger.
130<br />
För att studera om flickornas sociala anpassning har något samband<br />
med deras bakgrund, konstruerade jag ett så kallat "belastningsindex"<br />
grundat på förekomst av: 1) suicidförsök, 2) prostitution, 3) sexuellt sk<br />
riskbeteende (många sexpartners, oskyddade samlag), 4) kriminalitet,<br />
5) missbrukande pojkvän eller partner, 6) injektionsmissbruk, 7)<br />
missbruk av tunga droger som heroin, kokain och amfetamin och 8)<br />
rymning eller vagabondering. Motsvarande "bakgrundsindex" omfattar:<br />
1) kontakt med psykiatrisk barn- eller ungdomsvård, 2) missbrukande<br />
vänner eller att vistas i sk riskmiljö (miljöer där mycket droger<br />
förekommer, som T-centralen i Stockholm), 3) föräldrar som separerat,<br />
4) att en eller båda föräldrarna bildat nya familjer, 5) att en eller båda<br />
föräldrarna missbrukar eller har missbrukat, 6) placering utom hemmet<br />
under del av uppväxten, 7) konflikt med en eller båda föräldrarna och<br />
8) skolproblem.<br />
De måttligt missbrukande flickorna fick lägre belastningsindex och där<br />
fanns en positiv korrelation med bakgrundsindex. För de båda andra<br />
grupperna fanns ingen eller mycket svag negativ korrelation mellan<br />
belastning och bakgrund. Det tycks alltså vara så att när problemen<br />
når över en viss nivå finns inte något enkelt samband mellan en flickas<br />
beteende och hennes bakgrund.<br />
I flera avseenden skiljer sig grupperna inte åt. Knappt hälften av<br />
flickorna i varje grupp har varit placerade utom hemmet under någon<br />
del av uppväxten och cirka en sjättedel har visat ett så kallat sexuellt<br />
riskbeteende. De har missbrukande vänner och vistas i så kallade<br />
riskmiljöer i samma utsträckning. En eller båda föräldrarna har bildat<br />
nya familjer i ungefär lika hög grad i varje grupp.<br />
De häftigt missbrukande flickorna skiljer sig från de andra, genom att<br />
alla utom en använder tunga droger som amfetamin, heroin och kokain<br />
(mot två tredjedelar av flickorna med intensivt missbruk). De har också,<br />
i betydligt större utsträckning än de andra flickorna, missbrukande<br />
pojkvänner, de har oftare varit i kontakt med psykiatrisk barn-och<br />
ungdomsvård i någon form och de är oftare i konflikt med en eller båda<br />
föräldrarna, vanligast modern.<br />
Suicidförsök är vanligast bland de intensivt missbrukande flickorna. De<br />
har också i större utsträckning missbrukande förälder/rar och de har<br />
oftare haft någon form av problem i grundskolan (oftast skolk).
131<br />
Mariaflickornas motiv att använda droger<br />
Den tidigare referade forskningen visar att flickor i stor utsträckning<br />
använder droger för att fly från problem i sin relation till föräldrarna.<br />
En av de häftigt missbrukande flickorna kommenterar enligt journalen<br />
själv sin drogkonsumtion: "Missbruk ger semester från tristess." Men<br />
det är endast undantagsvis som flickorna själva kommer till tals i<br />
journaltexterna, deras motiv till användningen av droger går alltså inte<br />
att få fram.<br />
Ett sätt att närma sig frågan om flickornas motiv till att missbruka är<br />
dock att undersöka i vilken utsträckning flickorna har problem i<br />
relationen till sina föräldrar, det må vara dålig omsorg eller konflikt. Det<br />
visar sig då att majoriteten av flickorna, oavsett grupp, är i konflikt med<br />
en eller båda föräldrarna eller har andra familjeproblem.<br />
Utgår man från drogmissbruket och involveringen i drogerna skulle de<br />
måttliga flickornas missbruk kunna stämma med social konsumtion och<br />
de andra flickornas betraktas som flyktkonsumtion. Men söker man<br />
möjliga faktorer i ursprungsfamiljen, som kunde utgöra motiv för<br />
missbruk, visar det sig, att den absoluta majoriteten av flickorna i<br />
samtliga grupper har en familjesituation som är tillräckligt komplicerad<br />
för att vara motiv till flyktkonsumtion.<br />
Mariaflickornas introduktion i droganvändning<br />
Enligt forskningsresultaten refererade i första delen introduceras flickor<br />
i droganvändning av pojkar, ofta en missbrukande pojkvän.<br />
För några av Mariaflickorna finns uppgift om hur de introducerats i<br />
droganvändning. En häftigt missbrukande flicka använde cannabis<br />
första gången i 10-årsåldern tillsammans med sin missbrukande<br />
moder. En annan prövade vid samma ålder alkohol med sin fader. En<br />
måttligt missbrukande flicka prövade alkohol första gången vid 15 år i<br />
samband med faderns 40-års fest och en annan flicka ur samma<br />
kategori använde cannabis första gången på ett skolhem. Ingen av de<br />
här nämnda flickorna började dock missbruka förrän betydligt senare.
132<br />
För 21 av de missbrukande flickorna finns uppgift om att de har eller<br />
har haft en missbrukande pojkvän eller partner, ofta betydligt äldre och<br />
i flera fall misshandlare. Dessa missbrukande pojkvänner har dock<br />
olika inflytande på flickornas missbruksutveckling.<br />
Tre av de måttligt missbrukande flickorna har trots gravt missbrukande<br />
pojkvänner ett måttligt missbruk. För de tio intensivt missbrukande<br />
flickorna verkar den missbrukande pojkvännen vara en konsekvens av<br />
ett redan etablerat missbruk. Missbruket började långt innan<br />
pojkvännen blev aktuell. De 8 häftigt missbrukande flickorna hade de<br />
äldsta och tyngst missbrukande pojkvännerna. Dessa flickors<br />
missbruksutveckling var så kort att missbruksdebuten och pojkvännen<br />
nästan smmanföll i tid. I ett fall påpekas att flickan började missbruka,<br />
efter det att hon träffat pojkvännen.<br />
Är Mariaflickorna passiva eller upproriska?<br />
Kan missbruk tolkas som passiv underkastelse eller uppror? Flera av<br />
de måttligt och intensivt (däremot ingen av de häftigt) missbrukande<br />
flickorna beskrivs som upproriska och rebelliska, de provocerar och<br />
bråkar både i skolan och hemma, rymmer och vagabonderar.<br />
Mödrarna till några av flickorna har tagit kontakt med socialsekreterare<br />
eller med Maria Ungdomsenhet främst för att de tappat kontrollen över<br />
sina döttrar. Fyra av flickorna har tidigt blivit utslängda hemifrån till följd<br />
av konflikt med främst modern, som inte orkar med dem längre och sju<br />
har flyttat till eget boende vid 15 - 16 års ålder.<br />
Mariaflickornas uppror och revolt verkar dock snarare vara riktad mot<br />
deras problemfyllda bakgrund och livsvillkor än mot någon specifik<br />
kvinnoroll. De kommer dessutom i många fall från familjer med<br />
missbrukande eller på annat sätt dåligt fungerande mödrar, där det<br />
saknas egentlig kvinnobild att reagera emot eller ta över.<br />
Vad som däremot är klart könsrollspräglat är reaktionen på flickornas<br />
beteende. I deras journaler används orden "okontrollerbar", "tappat<br />
kontrollen över", "saknar gränser" etc. Inte i någon pojkjournal används<br />
dessa termer, det närmaste jag funnit var: "svårhanterlig" och "lyder<br />
inte sin moder", trots att åtskilliga av pojkarna är grovt kriminella,<br />
våldsamma och periodiskt oftare sover på nattbussen än hemma.
133<br />
De flesta måttligt missbrukande flickorna verkar sammanfalla väl med<br />
"geng-jentene", som de beskrivs av Bjerrum Nielsen & Rudberg<br />
(1990); ett utvecklingsbetingat missbruk som upphör. De intensivt<br />
missbrukande flickorna är "problem-jentene" som utvecklar ett allvarligt<br />
missbruk som har samband med problem i könsidentiteten. De häftigt<br />
missbrukande flickorna kan ha drag av både geng- och<br />
problemjentene, men missbruket startar just under den period då<br />
strävan efter autonomi - självständighet är som störst.<br />
Studiet av Mariaflickornas olika vägar in i missbruk visar att samband<br />
mellan enstaka variabler bara ger en begränsad bild av deras<br />
verklighet. Sambanden måste istället ses som symtom på<br />
bakomliggande processer som sannolikt kräver helt andra<br />
förklaringsmodeller.
REFERENSLISTA<br />
134<br />
Alcohol and Health (1990): Seventh Special Report to the U.S.<br />
Congress. From the Secretary of Health and Human Services. U.S.<br />
Departement of health and human Services. Alcohol, Drug Abuse and<br />
Mental Health Administration. National Institute on Alcohol Abuse and<br />
Alcoholism, Rockville Maryland.<br />
Andersson, C. (1990): Dåliga flickor är inte det sämsta. En<br />
kunskapsöversikt om flickor i riskzon och missbruk. Stockholm:<br />
Kvinnoforum.<br />
Anglin, D. M., Hser, Y., Booth M.W. (1987): Sex differences in addict<br />
careers. 4. Treatment. American Journal of Drug and Alcohol Abuse.<br />
13:3, 253-280.<br />
Beckman, L.J., Bardsley, P.E. (1981): Alcohol beliefs and behaviors.<br />
Journal of Alcohol and Drug Education 33:1 Fall, 31-44.<br />
Bjerrum Nielsen, H., Rudberg, M. (1990): Jenters vei til rusmidler - et<br />
sosialiseringsperspektiv. Oslo: NORAS, Norges råd for anvendt<br />
samfunnsforskning.<br />
Bjørk, E. (1983): Den kvinnelige problemkarriere: bruk-misbruk.<br />
Kvinnoforskning kring alkohol och droger. NAD-publikation nr 8.<br />
Helsingfors, Nordiska nämnden for alkohol- och drogforskning.<br />
Block, J., Block, J.H., Keyes, S. (1988): Longitudinally foretelling drug<br />
usage in adolescence: Early childhood personality and environmental<br />
precursors. Child Development 59, 336-355.<br />
Blom, M., van den Berg, T. (1989): A typology of the life and work<br />
styles of heroin-prostitutes. In Cain (1989, s 55-69).<br />
Brennan, A.F., Walfish, S., Aubuchon, P. (1986): Alcohol use and<br />
abuse in college students. I. A review of individual and personality<br />
correlates. International Journal of the Addictions 21:4-5, 449-474.<br />
Cain, M. (Ed) (1989): Growing up good. Policing the behavior of girls in<br />
Europe. London, Sage Publication.
135<br />
Friedman, A.S., Glickman, N., Utada, A.T. (1985): Predicting from<br />
earlier substance abuse and earlier grade point average to failure to<br />
graduate from high school. Journal of Alcohol and Drug Education vol<br />
31 nr 1 Fall 25-31.<br />
Graven, D.B. Schaef, R.D. (1982): Family life and levels of involvement<br />
in an adolescent heroin epidemic. Chemical dependencies 4:3, 187-<br />
208.<br />
Haddon, B. (1983): Social research/substance abuse. The International<br />
Journal of the Addictions 18(1) 23-35.<br />
Henggeler, S.W. (1989): Deliquency in Adolescence. London, Sage<br />
Publications.<br />
Hser, Y., Anglin, M.D., Booth, M.W. (1987 a): Sex differences in addict<br />
careers. 3. Addiction. American Journal of Drug and Alcohol Abuse<br />
13:3, 231-251.<br />
Hser, Y., Anglin, M.D., McGlothlin, W. (1987 b): Sex differences in<br />
addict careers. 1. Initiation of use. American Journal of Drug and<br />
Alcohol Abuse 13 (1&2), 33-57.<br />
Jonsson, G. (1980): Flickor på glid. En studie i kvinnoförakt.<br />
Stockholm: Tiden Folksam.<br />
Kandel, D.B. (1985): On processes of peer influences in adolescent<br />
drug use: a developmental perspective. Advances in alcohol and<br />
substance abuse 4:3-4, 139-163.<br />
Konopka, G. (1983): Young girls. A portrait of adolescence. New York,<br />
Harrington Park Press.<br />
Kozicki, Z.A. (1986): Why do adolescents use substances<br />
(drugs/alcohol)? Journal of Alcohol and Drug Education 32:1,1-7.<br />
Lundby, C. (1987): Sex-role conflict in female alcoholics: A critical<br />
review of the literature. Alcoholism treatment quarterly 4:1, Spring, 69-<br />
78.
136<br />
Marklund, U., Wernersson, I. (1987): Flickor på högstadiet. En<br />
diskussion om tonårsflickors alkoholvanor. Alkohol och narkotika 5-6,<br />
40-43.<br />
Oppenheimer, E. (1989): Young female drug misusers. In Cain (1989<br />
pp 177-196).<br />
Pedersen, B. (1988): Kvinder og stofmisbrug. Stofmisbruk nr 1, 6-9.<br />
Pedersen, W. (1988): Sårbare jenter. Stofmisbruk nr 1 10-11.<br />
Rydelius, P.-A. (1981): Children of alcoholic fathers. Their social<br />
adjustment and their health status over 20 years. Acta paediatrica<br />
scandinavica. Supplement 286.<br />
Semlitz, L., Gold, M.S. (1986): Adolescent drug abuse. Diagnosis,<br />
treatment, and prevention. Psychiatric clinics of North America 9:3,<br />
455-472.<br />
Silverman, I.J. (1982): Women, crime and drugs. Journal of Drug<br />
Issues 12:2, 167-183.<br />
Temple, M.T., Fillmore, K.M. (1985-86): The variability of drinking<br />
patterns and problems among young men, age 16-31: A longitudinal<br />
study. The International Journal of the Addictions 20 (11&12), 1595-<br />
1620.<br />
Tiby, E. (1986): Kvinnofrigörelse och brottslighet. Apropå.<br />
Brottsförebyggande rådets tidskrift, 21-28<br />
Valentich, M. (1982): Women and drug dependence. Journal of Alcohol<br />
and Drug Education 28:1, 12-17<br />
Wilsnack, S., Beckman, L. (1984): Alcohol problems in women. New<br />
York: The Guilford Press.<br />
Windle, M., Blane, H.T. (1989): Cognitive Ability and Drinking Behavior<br />
in a National Sample of Young Adults. Alcoholism: Clinical and<br />
Experimental Research vol 13, no 1.
137<br />
Kvinnliga storkonsumenter i<br />
Helsingforsregionen<br />
Marja Holmila, Alkoholpolitiska forskningsinstitutionen, Kalevagatan<br />
12, SF-00100 Helsingfors<br />
1 INLEDNING<br />
Drickandet koncentreras i hög grad till en rätt liten grupp. Detta gäller<br />
kvinnor i samma grad som män. Enligt en undersökning om det finska<br />
folkets dryckesvanor, konsumerar den tiondedel av kvinnorna som<br />
dricker mest mera än hälften av den andel alkohol som konsumeras av<br />
kvinnor totalt (Simpura 1987, 66).<br />
Kvinnor i huvudstadsregionen dricker betydligt mera än kvinnor i övriga<br />
delar av landet, och deras andel av totalkonsumtionen är större. Hos<br />
kvinnor i huvudstadsregionen är den genomsnittliga konsumtionen av<br />
ren alkohol per år 212 cl, motsvarande tal för män är 468 cl.<br />
Kvinnornas andel av den totala konsumtionen är 31 procent i<br />
huvudstadsregionen och ca 20 procent i landet i övrigt (Lahti &<br />
Simpura 1988). Skillnaden i centiliter konsumerad alkohol mellan män<br />
och kvinnor förlorar till en del sin betydelse, om man beaktar att<br />
samma mängd alkohol sannolikt förorsakar större skador hos kvinnor<br />
än hos män. De gränser som rekommenderas för riskfritt alkoholbruk<br />
är för kvinnor ungefär två tredjedelar av den mängd som anges för<br />
män (Anderson, Wallace & Jones 1988, 43; Koski-Jännes 1986, 21).<br />
I många undersökningar har konstaterats, att kvinnors<br />
alkoholkonsumtion har ökat och att skillnaden mellan mäns och<br />
kvinnors alkoholkonsumtion har minskat främst i högre utbildnings- och<br />
inkomstgrupper (Ahlström 1987; Eliany m fl. 1990, Holmila 1989). Å<br />
andra sidan har man inom behandlingssektorn kunnat konstatera att<br />
skadligt drickande, storkonsumtion, är allmännare i arbetarklassen och<br />
bland folk med låg utbildningsnivå (Gomberg & Lisansky 1984; Lehto<br />
1991). Drickandet i lägre socialgrupper har beskrivits som mera
138<br />
polariserat; många är helnyktra, men om man dricker, dricker man<br />
mycket.<br />
Ålder är också en central faktor då det gäller att förklara<br />
alkoholkonsumtion. Individens livsskeden tycks inverka olika på<br />
alkoholkonsumtionen hos kvinnor och hos män. Salme Ahlström har<br />
konstaterat att unga kvinnor redan vid fyllda 18 år har passerat den<br />
vildaste försöksperioden, och att deras drickande efter det börjar följa<br />
traditionellt kvinnliga dryckesmönster. Från och med denna ålder<br />
utvecklas alltså kvinnors och mäns dryckesmönster - som tidigare varit<br />
rätt likartade - i olika riktning (Ahlström 1987, 146; se även Klee &<br />
Ames 1987). Innebörden av att vara ung, dvs att ha en viss biologisk<br />
ålder, är inte den samma för kvinnor som för män; flickornas<br />
mognadsprocesser tycks vara annorlunda än pojkarnas.<br />
Arbetsplatskulturen kan också vara en central bakgrundsfaktor för olika<br />
typer av dryckesmönster. Manliga arbetskamraters alkoholvanor kan<br />
tänkas påverka kvinnors alkoholvanor (Haavio-Mannila, Kauppinen-<br />
Toropainen & Kandolin 1989, 294). Enligt en undersökning om<br />
levnadsförhållanden var drickandet knutet till umgänge med<br />
arbetskamrater på så sätt, att ju oftare kvinnorna träffade sina<br />
arbetskamrater desto oftare använde de alkohol (Holmila 1989, 175).<br />
Sambandet mellan drickande och kvinnans familjeroll, främst<br />
moderskapet, är kanske den aspekt av det kvinnliga drickandet som<br />
mest intresserat samhället. En undersökning som granskade<br />
dryckesvanorna bland finländare visade, att det att vara änkling/änka<br />
eller frånskild inverkar mycket mera på mäns än på kvinnors drickande.<br />
Det tycks inte finnas något samband mellan civilstånd och<br />
alkoholkonsumtion - eller andelen berusningsinriktad konsumtion -<br />
bland kvinnor (Ahlström 1987, 125-143). Analysen av kvinnors<br />
drickande försvåras dock av att storleken på samplet inte möjliggör en<br />
samtidig granskning av civilstånd och det att man bor tillsammans med<br />
sina barn. Kvinnor som skiljt sig har oftare än män omvårdnaden om<br />
barnen, och civilståndskategorin "ensamstående" innebär inte alltid att<br />
kvinnans vardagsliv förändrats i så hög grad.<br />
Familjens betydelse då det gäller att reglera drickandet är mångsidig.<br />
Familjestrukturen är avgörande för tidsanvändningen och<br />
konsumtionsmöjligheterna. Ett lyckligt familjeliv gör det lättare för<br />
individen att ta hand om sig själv och undvika destruktivt beteende.<br />
Kvinnors kontroll av mäns drickande är en traditionell beteendeform
139<br />
som ständigt reproduceras i kulturen. Den är en del av kvinnors<br />
omsorgsarbete. En intressant fråga är emellertid hur kvinnors<br />
drickande påverkas av mannens/partnerns reaktioner. Utsätts de<br />
kvinnor som dricker mycket för mera kontroll än de kvinnor som dricker<br />
litet?<br />
I denna framställning presenteras vissa resultat från den första fasen<br />
av ett större forskningsprojekt. Projektets syfte är att skaffa information<br />
om levnadsförhållanden och dryckesvanor bland kvinnor som, relativt<br />
sett, konsumerar mycket alkohol. Alkoholistiskt drickande utvecklas<br />
gradvis, och det är viktigt att veta vilka faktorer som kan tänkas inverka<br />
på denna utveckling. Kvinnorna i denna undersökning utgör en<br />
riskgrupp; endast en del av dem kommer dock sannolikt att råka i<br />
bestående svårigheter på grund av sitt alkoholbruk. Individens egna<br />
metoder att handskas med sina problem och närmiljöns reaktioner på<br />
problemen utgör viktiga kulturella resurser i kontrollen av de kvinnliga<br />
dryckesmönstren.<br />
I den här undersökningen strävar jag efter att förstå kvinnors drickande<br />
som en del av deras livssituation, utan att förklara drickandet enbart<br />
med yttre levnadsförhållanden. Jag har antagit att problemdrickandet<br />
har sina "orsaker" i individens livssituation, och att det inte i sin helhet<br />
kan förklaras utgående från individens psykiska struktur. Det är dock<br />
problematiskt att få ett grepp om den komplicerade kombinationen av<br />
levnadsförhållanden och individens egna reaktionsmönster.<br />
De uppgifter som rapporteras nedan är resultat från en postenkät.<br />
Analysen av det kvalitativa materialet i projektet är under arbete (se<br />
Holmila 1991), och slutrapporten utkommer senare.
2 MATERIALET<br />
2.1 Samplet och enkäten<br />
140<br />
Projektet består av två delar. För det första gjordes en omfattande<br />
postenkät som representerade alla kvinnor i huvudstadsregionen<br />
(Helsingfors). För det andra genomfördes en serie öppna intervjuer<br />
med en grupp kvinnor som svarat på postenkäten.<br />
Samplet i postenkäten representerar alla kvinnor i området. Alla som<br />
fick postenkäten tillfrågades om de var villiga att ställa upp i fortsatt<br />
intervju. Med en del (86) av dem som svarat jakande utfördes<br />
temaintervjer.<br />
Statistikcentralens intervjubyrå plockade ut samplet för postenkäten,<br />
gjorde fältarbetet och lagrade svaren. Även grundtabelleringen gjordes<br />
av intervjubyrån.<br />
Undersökningsmaterialet insamlades mellan januari och maj 1990. I<br />
undersökningen ingick en testenkät. I det egentliga<br />
undersökningssamplet fanns 6000 kvinnor som var bosatta i<br />
huvudstadsregionen. De var finsktalande och befann sig i<br />
åldersgruppen 20-64 år. Samplet valdes ut ur det centrala<br />
befolkningsregistret genom ekvidistant sampling. Vi hade valt ett så<br />
stort sampel för att vi skulle få med tillräckligt många kvinnor som var<br />
storkonsumenter av alkohol. På basen av tidigare undersökningar<br />
uppskattades deras andel till 5-10 procent, beroende på vilken<br />
definition man använder. Den slutliga svarsprocenten (efter två<br />
påminnelser) blev 60 procent av det ursprungliga samplet.<br />
3 VARIABLERNA <strong>OCH</strong> DEFINITIONEN AV STORKONSUMTION<br />
3.1 Hur alkoholbruket mättes<br />
Postenkätens upplysningar om kvinnors drickande avviker något från<br />
tidigare survey-undersökningar som gjorts bland kvinnor i Finland<br />
(Ahlström 1987, Järvinen & Ólafsdóttir 1984, Holmila 1989), eftersom<br />
tyngdpunkten i enkäten ligger på en riklig konsumtion av alkohol, inte
141<br />
på kvinnors dryckesvanor i allmänhet. Alkoholbruket undersöktes med<br />
hjälp av ett frågebatteri som utvecklats av John Saunders och Olaf<br />
Aasland (1987). Batteriet är själva kärnan i ett frågeformulär vars syfte<br />
var att finna personer med begynnande eller tidiga alkoholproblem<br />
bland patienter som uppsökt den allmänna hälsovården.<br />
Frågebatteriet är kort, det omfattar endast 10 frågor som behandlar<br />
dryckestäthet, dryckesmängd och eventuella upplevda<br />
skadeverkningar. Med hälp av batteriet får man fram ett<br />
"alkoholpoängtal" för varje individ. Poängtalet kan variera från noll till<br />
40. Antalet poäng definieras primärt av de riskfaktorer som drickandet<br />
medfört och de skador som upplevts, inte av själva dryckesstilen eller<br />
dryckesmängden som sådan.<br />
De övriga frågorna i formuläret behandlar levnadsförhållanden och<br />
livstillfredsställelse. De sociodemografiska uppgifterna består av ålder,<br />
utbildning, yrke, socioekonomisk status, inkomster och<br />
familjeförhållanden. De sociala förhållandena mäts med hjälp av frågor<br />
om arbetskamraternas kön, antal vänner och hur ofta man träffar<br />
dessa, antalet medlemmar i hushållet, partnerns eventuella försök att<br />
begränsa den svarandes alkoholkonsumtion, drickande tillsammans<br />
med partner eller separat, och mängden alkohol som partnern<br />
konsumerar. Frågor om personlig tillfredsställelse med arbete och<br />
äktenskap, alkoholens positiva och negativa effekter samt<br />
positiva/negativa upplevelser av de egna alkoholvanorna beskriver<br />
subjektiva värderingar av livskvaliteten. Dessutom tillfrågades<br />
personerna om rökning och användning av mediciner.<br />
4 RESULTAT<br />
4.1 Alkoholpoäng enligt ålder, utbildning och social status<br />
Majoriteten av kvinnorna i huvudstadsregionen hade ett<br />
alkoholpoängtal under fem poäng (tabell 1).
142<br />
Tabell 1 Antalet alkoholpoäng enligt ålder och socioekonomisk<br />
status 1) , angivna i procent<br />
Antal Ålder<br />
alkohol- 20-29 30-39 40-49 50-59 60- Alla<br />
poäng (908) (868) (887) (544) (239) (3531)<br />
0-5 55.3 64.2 65.9 67.3* 62.8 62.7<br />
6-9 21.9* 17.8* 12.2 5.7 4.2 14.7<br />
10-15 9.3* 6.6 5.3 4.0 2.1 6.3<br />
16 - 4.3 2.5 3.5 1.7 0.8 3.1<br />
oklart 9.3 9.0* 13.1 21.3* 30.2* 13.1<br />
Antal Socioekonomisk status<br />
alkohol- Lägre tjänsteman Arbetare Studerande Arbetslös Alla<br />
poäng (990) (1008) (254) (14) (3531)<br />
0-5 68.8* 57.1* 59.5 35.7 62.7<br />
6-9 13.2 16.6 20.5* 14.3 14.7<br />
10-15 5.7 7.9 8.7 - 6.3<br />
16 - 2.4 3.7 2.0 28.6* 3.1<br />
oklart 9.9 14.7 9.5 21.4 13.1<br />
* = Skillnaden mellan denna grupp och alla är signifikant på 5 %-nivå.<br />
1) I tabellen upptas endast de grupper, för vilka socioekonomiska<br />
varianser i alkoholpoäng signifikant avvek från övriga respondenter.<br />
Ålder är den faktor som allra tydligast förklarar variansen i poängtal.<br />
Bland kvinnor under 30 år fanns det minsta antalet kvinnor med 0-5<br />
poäng; däremot återfanns de flesta som fått över 10 poäng i denna<br />
åldersgrupp. Om man ser på olika yrkeskategorier kan man konstatera<br />
att studerande/studenter utmärker sig genom att ha en något högre<br />
alkoholkonsumtion än övriga kvinnor. En omfattande<br />
alkoholkonsumtion är alltså även hos kvinnor koncentrerad till<br />
ungdomsåren, speciellt bland studerande som har en speciellt<br />
långsträckt "ungdomsperiod".<br />
Den stora andelen av de oklart besvarade frågorna finns i de äldre<br />
åldersgrupperna. De bristfälliga svaren har framför allt ett samband<br />
med att kvinnor i dessa åldersgrupper dricker så litet. Många tycks ha<br />
avstått från att besvara frågor om alkoholkonsumtion, eftersom de<br />
ansåg att frågorna inte gällde dem. Andelen kvinnor med låga
143<br />
alkoholpoäng borde alltså ha varit ännu högre bland dem över 50 år än<br />
vad som framgår av tabell 1.<br />
Skillnaderna i poängtal mellan olika utbildningskategorier är relativt<br />
små. Ett lågt poängtal är något vanligare bland välutbildade kvinnor,<br />
men skillnaderna är små, vilket delvis kan förklaras av det stora antalet<br />
oklara svar bland dem som bara har grundutbildning. Låga poängtal<br />
förekommer oftare bland lägre tjänstemän, och höga poängtal<br />
förekommer något oftare bland arbetare och arbetslösa. Den höga<br />
andelen storkonsumenter bland de arbetslösa är statistiskt signifikant<br />
men gruppen är dock så liten att tillförlitligheten i resultatet kan<br />
diskuteras.<br />
Variansen i antalet alkoholpoäng kan inte heller förklaras med<br />
skillnader i disponibla inkomster. I den grupp där de bäst avlönade<br />
återfinns (månadsinkomsten före beskattning låg på över 12000 mk) är<br />
andelen kvinnor med 16 eller flera alkoholpoäng relativt låg (endast 1.7<br />
procent), men i övrigt är skillnaderna inte statistiskt signifikanta.<br />
Cirka 10 procent av respondenterna erhöll 10 poäng eller mer.<br />
Saunders och Aasland använder 11 poäng som en gräns för riskabelt<br />
drickande (Saunders och Aasland 1987, 57). Ungefär var tionde kvinna<br />
i huvudstadsregionen använder alltså alkohol på ett sätt som kan<br />
medföra hälsorisker. Tre procent av alla respondenter tillhörde en klar<br />
riskgrupp (16 poäng eller flera).<br />
4.2 Alkoholpoäng och familjerelationer<br />
Ensamboende och en omfattande alkoholkonsumtion är en vanlig<br />
kombination även hos kvinnor. De som lever i ett parförhållande dricker<br />
ofta måttligare än de som lever utanför parförhållanden. Kvinnans<br />
alkoholkonsumtion är ännu något mindre om det finns barn i familjen.<br />
Mödrar med barn i 7-16-års åldern tycks ha speciellt måttliga<br />
dryckesvanor. Om det bor andra personer än man och/eller barn i<br />
hushållet, tenderar dryckeskurvan att svänga uppåt, mot en högre<br />
alkoholkonsumtion. Att bo med andra än partner/barn (t.ex. med en<br />
väninna eller med föräldrarna) kan innebära en "lösare" form av<br />
samboende som snarast påminner om ensamboende.
144<br />
Tabell 2 Familjeförhållanden och antalet alkoholpoäng, i procent<br />
Bor ensam<br />
Respondenten<br />
Bor tillsammans med någon<br />
Med make/ Med barn Med 7-16 Med barn Med har barn<br />
eller under åriga över andra under 16<br />
sambo 7 år barn 16 år år som<br />
bor<br />
Antal<br />
alkoholannanstans<br />
poäng (691) (2268) (682) (720) (537) (376) (67)<br />
0-5 56.4* 65.5* 67.9* 69.0* 69.0* 51.9* 50.8*<br />
6-9 16.1 14.1 13.3 12.0 10.2 17.8 11.9<br />
10-15 7.1 6.1 5.0 5.8 3.9 7.4 13.4<br />
16- 3.8 2.3 2.6 1.8* 2.2 6.4* 1.5<br />
oklart<br />
samman-<br />
16.6 12.0 11.2 11.4 14.7 16.5 22.4*<br />
lagt 100.0 100.0 100.0 100.0 100.0 100.0 100.0<br />
* = Skillnaden mellan denna grupp och alla är signifikant på 5 %-nivå.<br />
4.3 Alkoholpoäng och tillfredsställelse med livet<br />
Svarsalternativen till frågorna om arbetstillfredsställelse var: "Arbetet är<br />
som vilket som helst annat arbete. Man gör sitt arbete, inkomsten är<br />
det enda som betyder något" och "Det är ett arbete, som betyder<br />
någonting för mig. I tillägg till inkomsten ger det mig personlig<br />
tillfredsställelse".<br />
Arbetets betydelse tycks ha ett klart samband med mängden<br />
konsumerad alkohol (tabell 3). De som upplever att arbetet ger en<br />
personlig tillfredsställelse hade lägre alkoholpoäng än de som arbetade<br />
endast för att förtjäna pengar. "Vet ej" alternativet kan också tolkas<br />
som om det kunde placeras mellan de två andra ytterligheterna. Även i<br />
denna grupp var alkoholpoängantalet högre än normalt.<br />
Personlig tillfredsställelse i ett parförhållande tycks också ha ett<br />
samband med antalet alkoholpoäng. Tabell 4 visar att de kvinnor som<br />
anser sitt samboende eller äktenskap vara mycket lyckat, använder<br />
mindre alkohol än andra. Familjerelationerna är alltså viktiga även då<br />
det gäller kvinnors drickande.
145<br />
Tabell 3 Uppfattningen om nuvarande arbete och antalet<br />
alkoholpoäng<br />
Inkomsten är Vet ej Arbetet ger<br />
det enda som dessutom personlig<br />
är av betydelse tillfredsställelse<br />
Antal<br />
alkoholpoäng<br />
(351) (303) (2379)<br />
0-5 53.9* 62.4 64.8<br />
6-9 15.1 12.9 15.4<br />
10-15 9.4* 4.3 6.0<br />
16- 7.1* 5.6* 2.1<br />
oklart 14.5 14.8 11.7<br />
samman-<br />
lagt 100.0 100.0 100.0<br />
* = Skillnaden mellan denna grupp och de respondenter som anser att<br />
arbetet ger personlig tillfredsställelse är signifikant på 5 %-nivå.<br />
Tabell 4 Uppfattningen om hur lyckat/misslyckat parförhållandet är<br />
och antalet alkoholpoäng<br />
Anser äktenskapet/samboendet vara<br />
Mycket Rätt lyckat Inte särskilt Misslyckat Lever<br />
ensam<br />
lyckat lyckat<br />
Antal<br />
alkoholpoäng<br />
(986) (1064) (167) (57) (932)<br />
0-5 67.6 65.9 64.1 42.1* 58.5*<br />
6-9 14.4 14.9 10.2 12.3 17.7*<br />
10-15 6.4 5.3 8.4 8.8 6.6<br />
16- 0.6 3.1* 4.2* 10.5* 4.3*<br />
oklart 12.0 10.8 13.1 26.3* 12.9<br />
samman-<br />
lagt 100.0 100.0 100.0 100.0 100.0<br />
* = Skillnaden mellan denna grupp och de respondenter som anser<br />
parförhållandet vara mycket lyckat är signifikant på 5 %-nivå.
4.4 Reglering av drickande<br />
146<br />
Stabila levnadsförhållanden, ett tillfredsställande arbete och ett lyckligt<br />
familjeliv skapar alltså förutsättningar för ett kontrollerat alkoholbruk.<br />
Men i vilken mån är då kvinnors drickande föremål för direkta<br />
kontrollförsök och begränsningar? Använder ensamboende kvinnor<br />
mera alkohol därför att de inte har någon som försöker kontrollera<br />
deras drickande? I en tidigare studie om unga par i Helsingfors<br />
framkom att makens kontroll av makans drickande är mycket mera<br />
sällsynt än makans kontroll av makens drickande. Majoriteten av<br />
kvinnorna (87 %) svarade att deras make eller partner aldrig försökt<br />
begränsa respondentens drickande. Fyra procent svarade att detta<br />
skedde ofta eller nu och då (Holmila 1989).<br />
Denna undersökning inkluderar, i motsats till undersökningen om unga<br />
par, en stor grupp kvinnor som är storkonsumenter av alkohol. I tabell<br />
5 presenteras uppgifter om makens eller partnerns sätt att reagera på<br />
alkoholkonsumtionen hos kvinnor med höga alkoholpoäng. Här finns<br />
alltså endast sådana kvinnor medtagna som har 10 eller flera<br />
alkoholpoäng.<br />
Av de kvinnor som är storkonsumenter av alkohol och som sällskapar<br />
eller bor ihop med någon har ungefär hälften varit föremål för<br />
kontrollförsök. Detta är mycket mera än genomsnittet. Om kvinnans<br />
drickande överskrider vissa gränser, kan alltså familjerollerna (med<br />
kvinnlig kontroll av manligt drickande) vändas till det rakt motsatta, eller<br />
så kan kontrollen vara ömsesidig. Manlig kontroll av kvinnligt drickande<br />
kan dock inte mätas med samma måttstock som den betydligt mera<br />
utbredda kvinnliga kontrollen av manligt drickande.<br />
Tabellen antyder också några tänkbara orsaker till att kvinnorna relativt<br />
sällan utsätts för kontrollförsök. Merparten av de storkonsumerande<br />
kvinnorna konsumerar lika mycket eller - sannolikt - mindre alkohol än<br />
sina partners. En orsak till att kvinnans alkoholkonsumtion inte väcker<br />
negativa reaktioner hos mannen kan alltså vara att han själv<br />
konsumerar ännu mera alkohol än hon. En annan orsak till att<br />
kvinnorna undgår kontrollförsök kan vara att kvinnorna i<br />
undersökningen vanligen konsumerar alkohol tillsammans med sina<br />
män. Endast 12 procent av respondenterna drack oftast eller alltid<br />
separat från partnern och nästan hälften svarade att de alltid eller<br />
nästan alltid drack tillsammans med honom (tabell 5).
147<br />
Tabell 5 Närmiljöns kontroll, kvinnor som erhållit över 10 alkoholpoäng,<br />
i procent<br />
Maken/partnern har försökt begränsa alkoholbruket<br />
Använder alkohol Ofta eller Sällan Aldrig Vet ej Alla<br />
jämfört med maken/ då och då<br />
partnern (53) (62) (123) (10) (248)<br />
mera 43.4* 14.5 9.8 (2) 18.5<br />
lika mycket 17.0 29.0 23.5 (2) 23.4<br />
mindre 30.2* 50.0 54.5 (3) 48.0<br />
kan ej säga 9.4 6.5 12.2 (3) 10.1<br />
Använder alkohol<br />
tillsammans med<br />
partnern (52) (62) (123) (10) (246)<br />
oftast till-<br />
sammans 36.5* 35.5* 53.7 (5) 45.5<br />
både till-<br />
sammans och<br />
var för sig 38.5 53.2* 37.4 (3) 41.5<br />
oftast var<br />
för sig 25.0* 11.3 7.3 (1) 12.2<br />
vet ej - 1.6 (1) 0.8<br />
Alla 21.4 25.0 49.6 4.0 100.0<br />
* = Skillnaden mellan denna grupp och de respondenter vars drickande aldrig<br />
begränsas av partnern är signifikant på 5 %-nivå.<br />
Ju oftare respondenten var av den åsikten att hon dricker mera än vad<br />
hon egentligen vill, desto oftare hade hon varit föremål för<br />
makens/närmiljöns kontrollförsök eller bekymran (tabell 6). Endast en<br />
liten del av dem som erhållit över 10 alkoholpoäng befann sig i en klar<br />
konfliktsituation i detta avseende; de upplevde inte själva att de<br />
konsumerade mera alkohol än de egentligen ville, men omgivningen<br />
hade försökt ställa upp hinder för deras alkoholkonsumtion. Endast tio<br />
respondenter gav sådana här svar, d.v.s. ca tre procent av alla<br />
respondenter som erhållit över 10 alkoholpoäng.<br />
Det rådde alltså enighet mellan respondenterna och deras närmiljö om<br />
hur situationen skulle tolkas; oron och kontrollförsöken upplevdes inte
148<br />
som osakliga. Detta innebär inte nödvändigtvis att kvinnorna skulle ha<br />
upplevt kontrollförsöken som positiva, något som kommer att granskas<br />
mera ingående i den kvalitativa delen av undersökningen.<br />
Tabell 6 Uppskattning av de egna dryckesvanorna och närmiljöns<br />
kontroll; de som erhållit minst tio alkoholpoäng, angivet i<br />
procent, %<br />
egentligen vill<br />
Konsumerar större mängder alkohol än vad hon<br />
Reaktioner från ofta då och då sällan aldrig<br />
närmiljön<br />
(61) (140) (83) (40)<br />
Släkting, vän, läkare<br />
eller annan hälsovårdare 63.9* 35.7* 22.9 25.0<br />
har uttryckt oro<br />
(42) (97) (69) (35)<br />
Maken eller partnern<br />
har försökt begränsa 71.4* 47.4* 42.0* 28.6<br />
drickandet<br />
* skillnaden mellan denna grupp i jämförelse med dem som aldrig<br />
konsumerar större mängder alkohol än vad de egentligen vill är signifikant<br />
på 5 %-nivå.<br />
5 DISKUSSION<br />
Variationerna i alkoholpoäng för kvinnliga storkonsumenter i<br />
huvudstadsregionen kunde alltså inte förklaras med hjälp av variabler<br />
som beskrev yttre levnadsförhållanden. Ålder och familjerelationer var<br />
de faktorer som hade det klaraste sambandet med alkoholpoängen.<br />
De sociala relationernas kvalitet hade ett klart samband med<br />
variationerna i antalet alkoholpoäng. Ett lyckligt parförhållande och<br />
boende i en familj sammanhängde ofta med låga alkoholpoäng.<br />
Undersökningen visade att informella kontrollförsök också riktas mot<br />
kvinnligt drickande, men dock i rätt liten skala. Den ringa kontrollen<br />
torde kunna förklaras med att kvinnor vanligen dricker tillsammans
149<br />
med sina män, som har ett ännu mera omfattande alkoholbruk än<br />
kvinnorna.<br />
De variabler som tydligast sammanhängde med ett högt antal<br />
alkoholpoäng var missnöje med innehållet i arbetet och missnöje med<br />
parförhållandet. Vad som är orsak och vad som är verkan är<br />
naturligtvis oklart i dessa fall, och kanske av mindre betydelse ur<br />
individens synpunkt. Det väsentliga är att en riklig alkoholkonsumtion<br />
är en oskiljaktig del av en allmän känsla av att vara olycklig och<br />
missnöjd med livet.<br />
Det intressanta är att klasstillhörigheten tycks ha ringa betydelse då<br />
det gäller att förklara en omfattande alkoholkonsumtion. Som<br />
konstaterats i andra undersökningar har alkoholkonsumtionen ökat<br />
speciellt bland välutbildade och välsituerade kvinnor. Det här skulle<br />
innebära höga alkoholpoängtal för kvinnor i de högre sociala<br />
klasserna. Å andra sidan påvisar de flesta hälsoundersökningar ett<br />
starkt samband mellan social status och sjuklighet; sjuklighet är<br />
vanligare i lägre sociala grupper än i högre (Blaxter 1990, 60-113). De<br />
lägre socialgrupperna är också överrepresenterade inom<br />
missbrukarvården (Lehto 1991). Detta skulle å sin sida innebära höga<br />
alkoholpoängtal för kvinnor i lägre socialgrupper.<br />
Man kan föreställa sig åtminstone tre möjliga förklaringar till denna<br />
motsättning. Den första kallar jag konsumtionsnivåhypotesen, den<br />
andra resursdifferenshypotesen, den tredje jämlikhetshypotesen.<br />
Konsumtionsnivåhypotesen innebär att ökningen av kvinnors drickande<br />
inte direkt leder till ökade problem. Minskad nykterhet i de övre sociala<br />
grupperna och en ofta förekommande konsumtion av alkohol i små<br />
mängder avspeglas kanske inte alls i antalet alkoholpoäng som<br />
beskriver riskfyllt drickande. Konsumtionsökningen bland kvinnor skulle<br />
alltså primärt ha kunnat ske i form av det måttliga dryckesmönster som<br />
är kännetecknande för medelklassen.<br />
Ett högt antal alkoholpoäng beskriver en risk, inte ett sjukdomstillstånd<br />
eller alkoholism. Resursdifferenshypotesen pekar på att även om<br />
kvinnor från olika socialgrupper tar lika stora risker i sin<br />
alkoholkonsumtion, så är sjuklighet och alkoholism vanligare hos<br />
kvinnor i lägre socialgrupper. De som tillhör de högre socialgrupperna<br />
har många flera olika slags resurser - både privata och samhälleliga -<br />
till sitt förfogande i problemsituationer. De har möjligtvis lättare att få
150<br />
hjälp i närmiljön, de har ekonomiska resurser som möjliggör<br />
förändringar i livet, arbetsplatserna är mera flexibla och hälsovården<br />
fungerar bättre för de övre socialgrupperna.<br />
Jämlikhetshypotesen skulle innebära, att alkoholproblemen faktiskt är<br />
oberoende av klasstillhörighet. Det faktum, att många vårdenheter har<br />
flera patienter från lägre socialgrupper än från högre skulle endast<br />
vittna om att människor från olika socialgrupper väljer olika<br />
vårdkanaler. Jämlikhetshypotesen kan också indikera att det finns<br />
många gemensamma drag i alla kvinnors liv, trots klasskillnaderna, att<br />
klasstillhörigheten kanske inte har avgörande betydelse för kvinnors<br />
alkoholproblem.<br />
Översättning från finska: Maaria Lindblad
LITTERATUR<br />
151<br />
Ahlström, Salme (1987): Women's use of alcohol. Ingår i: Simpura,<br />
Jussi (ed.): Finnish Drinking Habits. Results from Interview Surveys<br />
Held in 1968, 1976 and 1984. The Finnish Foundation for Alcohol<br />
Studies, vol 35, Helsinki, 109-134.<br />
Anderson, Peter; Wallace, Paul & Jones, Heather (1988): Alcohol<br />
Problems. Practical Guides for General Practice 5. Oxford Medical<br />
Publications. Oxford University Press.<br />
Blaxter, Mildred (1990): Health and lifestyles. Tavistock/Routledge.<br />
Eliany, Marc; Giesbrecht, Norman; Nelson, Mike; Wellman, Barry &<br />
Wortley, Scot (1990): Health and Welfare Canada (1990). National<br />
Alcohol and Other Drugs Survey (1989): Highlights Report.<br />
Gomberg E.S. & Lisansky J.M. (1984): Antecedents of alcohol<br />
problems in women. Ingår i: Wilsnack S.C, Beckman L.J, (eds.):<br />
Alcohol problems in women. New York: Guilford Press, 233-259.<br />
Haavio-Mannila, Elina; Kauppinen-Toropainen, Kaisa & Kandolin, Irja<br />
(1989): Women's drinking patterns in male- and female-dominated<br />
occupations. International Journal of the Addictions.<br />
Holmila, Marja (1988): Wives, husbands and alcohol. A Study of<br />
Informal Drinking Control within the Family. The Finnish Foundation for<br />
Alcohol Studies, vol. 36.<br />
Holmila, Marja (1989): Alkoholia runsaasti käyttävät naiset (Kvinnliga<br />
storkonsumenter). Alkoholipolitiikka, vol 54, 168-177.<br />
Holmila, Marja (1991): Self-Regulation and Treatment as Methods of<br />
Reducing Drinking. Heavy drinking women in the Helsinki area. A<br />
paper presented at the 17th Alcohol Epidemiology Symposium, 9-14<br />
June 1991, Sigtuna, Sweden.<br />
Järvinen, Margaretha & Ólafsdóttir, Hildigunnur (1984): Nordiska<br />
kvinnors dryckesmönster. Alkoholpolitik - Tidskrift för nordisk<br />
alkoholforskning. Vol. 1, nr 4, 193-206.
152<br />
Klee, Linnea & Ames, Genevieve (1987): Reevaluating risk factors for<br />
women's drinking: A study of blue-collar wives. American Journal of<br />
Preventive Medicine, 3(1), 31-41.<br />
Koski-Jännes, Anja (1986): Kuinka paljon on liian paljon? Opas<br />
juomisen vähentäjille ja lopettajille (Hur mycket är för mycket?<br />
Handbok för dem som vill minska eller sluta sin alkoholkonsumtion).<br />
Otava.<br />
Lahti, Marja-Leena & Simpura, Jussi (1988): Juomatapojen alueellinen<br />
vaihtelu Suomessa vuonna 1984 (Regionala variationer i dryckesvanor<br />
i Finland år 1984). Alkoholipolitiikka vol. 53, 114-121.<br />
Lehto, Juhani (1991): Juoppojen professionaalinen auttaminen.<br />
Tutkimus lääkärien, sosiaalityöntekijöiden ja poliisien juoppouteen<br />
kohdistamasta työstä ja siihen kohdistuvien<br />
professionaalisuusodotusten vaikutuksesta. (Professionell hjälp åt<br />
fyllerister. En undersökning om läkarnas, socialarbetarnas och polisens<br />
arbete med fylleri och effekterna av de professionalitetsförväntningar<br />
som riktas mot detta arbete). Sosiaali- ja Terveyshallitus. Tutkimuksia<br />
1/1991. Helsinki.<br />
Saunders, John B. & Aasland, Olaf G. (1987): WHO collaborative<br />
project on identification and treatment of persons with harmful alcohol<br />
consumption. Report on phase I. Development of a screening<br />
instrument. WHO, Division of Mental Health, Geneva.<br />
Simpura, Jussi (ed.) (1987): Finnish Drinking Habits. Results from<br />
Interview Surveys Held in 1968, 1976 and 1984. The Finnish<br />
Foundation for Alcohol Studies, vol 35, Helsinki.
153<br />
Kollegers och<br />
familjemedlemmars inverkan<br />
på kvinnors alkoholkonsumtion<br />
Elina Haavio-Mannila, Sociologiska institutionen, Franzénsgatan 13,<br />
SF-00500 Helsingfors<br />
TEORETISK BAKGRUND<br />
Könsroller i den biologiska och sociala reproduktionen<br />
Kvinnors förhållandevis låga alkoholkonsumtion förknippas ofta med<br />
deras speciella roll i den biologiska och sociala reproduktionen.<br />
Kvinnans roll som mor framhävs - något som också avspeglar sig i<br />
forskningen. Så har tex. alkoholrelaterade fosterskador utforskats mer<br />
än alkoholbrukets effekter på kvinnans egen hälsa.<br />
Kvinnorna spelar en viktig roll i den sociala reproduktionen av<br />
samhället. De socialiseras till känslobetonade roller i vilka de ansvarar<br />
för uppfostrings- och omsorgsfunktioner. Kvinnors roll som uppfostrare<br />
upprätthålls av könsrollsförväntningar eller "manuskript" som<br />
begränsar kvinnors möjligheter att anta okonventionella roller, t.ex.<br />
sådana i vilka drickande ingår. Dessa "manuskript" är på ett rationellt<br />
sätt relaterade till de krav som kvinnans reproduktiva funktion ställer.<br />
Men de kan också ha sin grund i hotbilder mot samhällets grundvalar,<br />
t.ex. att kvinnor skulle ta över männens position, kräva lika rättigheter<br />
och även dricka som män. (Keil 1978; Fillmore 1984.)<br />
De flesta kvinnor har internaliserat de sociala normer och förväntningar<br />
som begränsar deras drickande, så att de på ett "ordentligt" sätt skall<br />
kunna sköta sina socialt bestämda uppgifter som vårdare av barn,<br />
handikappade, sjuka, åldringar och män inom familjen, men även<br />
utanför den, inom omsorgen.
154<br />
Enligt många survey-undersökningar utövar kvinnor en hög grad av<br />
självkontroll i sitt drickande. Den internaliserade sociala kontrollen<br />
inom vilken kvinnors drickande kontrolleras av kvinnor framträder<br />
också i survey-resultat. Genevieve Knupfer (1964) studerade San<br />
Fransisco-området, och upptäckte att kvinnor i högre grad än män<br />
värnade om strikta sociala normer beträffande dryckesfrekvens, mängd<br />
och berusning. Båda könen ansåg att det var värre om en kvinna<br />
drack för mycket än om en man gjorde det. Liknande resultat erhölls i<br />
en studie i staten Washington. "I alla socialgrupper rapporterade båda<br />
könen större intolerans när det gällde kvinnors alkoholkonsumtion än<br />
när det gällde mäns alkoholkonsumtion." (Ridlon 1988). I Finland<br />
instämde 30 % av kvinnorna i åldern 18-64 år 1982 i påståendet<br />
"Kvinnors alkoholkonsumtion är mera förkastlig än mäns". År 1988<br />
hade procentsatsen sjunkit till 22. (Finnish Woman 1982 and 1988.)<br />
Även om alltså tendensen är sjunkande så finns det fortfarande en<br />
dubbelmoral i inställningen till kvinnors alkoholbruk.<br />
Medan kvinnors drickande ofta regleras genom självkontroll så tycks<br />
mäns drickande ofta regleras av andra familjemedlemmar. Enligt en<br />
studie av unga familjer i Finland och i Sovjetunionen (Holmila 1987),<br />
reagerar kvinnor på sina äkta mäns drickande även om männen inte<br />
dricker extremt ofta eller visar några tecken på alkoholism. Det här<br />
beteendemönstret är traditionellt, och har inlärts i barndomshemmet.<br />
Omvänt försöker de äkta männen sällan begränsa sina makars<br />
drickande.<br />
Arbetstyp och kvinnors drickande<br />
Kvinnors drickande påverkas av en mängd arbetsrelaterade faktorer,<br />
såsom position på arbetsmarknaden, socioekonomisk ställning och typ<br />
av arbete, t.ex. tidspress och tung arbetsbörda. Yrkesverksamma<br />
kvinnor har i regel större alkoholkonsumtion än icke-yrkesverksamma<br />
kvinnor, d.v.s. hemmafruar, studerande, arbetslösa och pensionärer<br />
(Johnson 1982; Fillmore 1984; Wilsnack et al. 1984; Ahlström 1985). I<br />
de fyra nordiska länderna är proportionen helnyktra kvinnor två eller tre<br />
gånger högre bland icke-yrkesverksamma än bland yrkesverksamma<br />
kvinnor (Järvinen & Ólafsdóttir 1986, 94).<br />
Kvinnliga tjänstemän dricker oftare än kvinnor i arbetarklassen. I<br />
Finland var andelen kvinnor som drack ofta, d.v.s. minst två gånger i<br />
veckan, 23 % bland högre tjänstemän, 12 % bland lägre tjänstemän, 5
155<br />
% bland arbetare och 2 % bland jordbrukare år 1984. Andelen kvinnor<br />
som uppgav att de drack sig berusade åtminstone en gång i månaden<br />
varierade från fyra till sju procent i de olika socioekonomiska<br />
grupperna, den högsta andelen återfanns bland arbetare (Ahlström<br />
1985, 118-122.)<br />
Det är ett välkänt faktum att kvinnor och män utför olika typer av<br />
arbete: arbetsmarknaden är klart könssegregerad. Ungefär hälften av<br />
alla yrkesverksamma finländska män och kvinnor arbetade år 1986<br />
inom yrken där 90-100 procent av medarbetarna var av samma kön.<br />
Ungefär 10 procent av båda könen arbetade inom yrken där<br />
könsfördelningen var mera balanserad, mellan 40 och 60 procent.<br />
Endast sex procent av kvinnorna och fyra procent av männen arbetade<br />
inom yrken där andelen medarbetare av deras eget kön låg under 20<br />
procent. (Kauppinen-Toropainen et al. 1988; Kauppinen-Toropainen et<br />
al. 1989.) Situationen är liknande i de övriga nordiska länderna<br />
(Women and Men in the Nordic Countries 1988).<br />
Många yrken är så dominerade av det ena könet att könsmässiga<br />
stereotypier uppkommit. Exempel på könsstereotypa kvinnliga yrken<br />
finns inom undervisning, omsorg och kontorsarbete, medan tekniker,<br />
chef, ingenjör och poliskonstapel är exempel på könsstereotypa<br />
mansdominerade yrken (Kauppinen-Toropainen 1987). Det finns en<br />
del tvärkulturella olikheter gällande könssammansättningen inom olika<br />
yrken, t.ex. är tandläkaryrket kvinnodominerat i Finland men<br />
mansdominerat i många andra västländer. Generellt är dock<br />
könssegreringen i arbetslivet påfallande likadan från land till land<br />
(Women and Men in the Nordic Countries 1988; Gutek 1985).<br />
Det är på många sätt fördelaktigt för kvinnor att arbeta tillsammans<br />
med män. De får högre lön och bättre arbetsvillkor än då de arbetar på<br />
enkönade arbetsplatser (Kauppinen-Toropainen et al. 1988). Men det<br />
finns även negativa sidor. Människor som befinner sig i<br />
minoritetsställning i arbetslivet då det gäller kön betraktas ofta som<br />
avvikare/"symbolpersoner" (tokens) (Kanter 1977). De kan uppleva sin<br />
situation som besvärlig eftersom majoriteten tenderar att behandla<br />
dem som utomstående eller som representanter för sitt kön snarare än<br />
som enskilda individer. De är ofta utsatta för speciell uppmärksamhet<br />
eller sexuellt trakasseri (MacKinnon 1979; Gutek 1985; Högbacka et al.<br />
1987; Kauppinen-Toropainen 1987; Haavio-Mannila et al. 1988;<br />
Kauppinen-Toropainen et al. 1989). Kvinnor på manligt dominerade<br />
arbetsplatser är ofta tvungna att arbeta i en omgivning som de finner
156<br />
förödmjukande. Kvinnor som varit objekt för sexuellt trakasseri och<br />
som omges av nakenbilder på arbetsplatsen har många symptom på<br />
stress och låg tillfredsställelse med arbetet (Haavio-Mannila 1988). Ett<br />
ökat alkoholbruk kan då fungera som ett sätt att klara av stressen.<br />
Enligt nya nordiska studier konsumerar kvinnor som arbetar inom<br />
mansdominerade yrken och på mansdominerade arbetsplatser mera<br />
alkohol än kvinnor som arbetar inom kvinnodominerade yrken eller på<br />
kvinnodominerade arbetsplatser (Haavio-Mannila 1987; Hammer &<br />
Vaglum 1989; Haavio-Mannila et al. 1990). Könssammansättningen<br />
har inga motsvarande effekter på männens dryckesmönster. Detta har<br />
kommenterats på följande sätt: "Det finns ett klart samband mellan typ<br />
av arbetsplats och alkoholkonsumtion, men sambandet är olika för<br />
män och kvinnor. Det faktum att kvinnor inom mansdominerade yrken<br />
konsumerar mera alkohol än kvinnor i traditionella kvinnliga yrken kan<br />
vara ett resultat av arbetskulturens inflytande. Det kan emellertid även<br />
bero på variationer i rekryteringen; olika slag av kvinnor rekryteras till<br />
olika slag av yrken. För att kunna utforska dessa samband bättre<br />
behöver man longitudinella data om personlighet, familjeförhållanden<br />
och socialt nätverk". (Hammer & Vaglum 1989, 14).<br />
Sambandet mellan kvinnors dryckesvanor och könsspecifikt arbete har<br />
också kommenterats av Paula B. Johnson (1982, 95): "Medan många<br />
kvinnor finner en enorm tillfredsställelse i icke-traditionella roller,<br />
återstår dock det faktum, att dessa kvinnor trots allt kan uppleva större<br />
stress på grund av traditionella förväntningar samt på grund av att<br />
samhället i huvudsak är inriktat på kvinnor i traditionella roller. Dessa<br />
stressfaktorer kan förorsaka ett ökat alkoholbruk och högre grad av<br />
alkoholmissbruk. Ökat drickande kan naturligtvis också bero på att<br />
kvinnor i icke-traditionella roller anpassar sig till den uppsättning av<br />
normer som gäller bland kollegerna".<br />
Det finns två viktiga begrepp i Johnsons diskussion om kvinnors<br />
drickande. Hon menar att kvinnors drickande kan vara relaterat till 1)<br />
ett speciellt slag av stress och/eller 2) anpassning till en annorlunda<br />
uppsättning av normer i icke-traditionella arbetsroller. I fortsättningen<br />
kommer jag att använda termerna "avvikarstress" och<br />
"kamratinflytande" då jag hänvisar till dessa fenomen.<br />
Viktiga närstående och kvinnors drickande
157<br />
Enligt finländska studier (Simpura 1985, 96) är det ovanligare att<br />
kvinnor dricker ensamma än att män gör det. Detta kan tolkas på tre<br />
sätt: (1) kvinnor betraktar det att dricka ensam som ett tecken på<br />
alkoholproblem, (2) kvinnor är mera sällskapliga än män och (3) att<br />
dricka ensam är ett tecken på problemdrickande som är mera typiskt<br />
för män än för kvinnor.<br />
Betydelsen av närstående, d.v.s. familjemedlemmar, vänner,<br />
arbetskamrater och andra kolleger samt sociala nätverk för<br />
dryckesbeteendet har påvisats tidigare (t.ex. Allardt 1957; Bruun 1959;<br />
Skog 1983; Keil 1978; Haavio-Mannila 1981; Wilsnack et al. 1984;<br />
Hilton 1987; Holmila 1987; Kaprio et al. 1987). Sällskapligt drickande<br />
(som uttryck för vänskap, för att fira speciella tillfällen, i samband med<br />
måltider) är en viktig del av kvinnors "normala" eller vardagliga<br />
alkoholkonsumtion. Däremot har kvinnor som är problemdrickare anfört<br />
psykologiska skäl (t.ex. känsla av maktlöshet, otillräcklighet, att inte ha<br />
kontroll över sig själv, blyghet och ilska) eller eskapistiska skäl (t.ex.<br />
depression, ensamhet, under press) till sin rikliga alkoholkonsumtion<br />
(Beckman & Bardsley 1981).<br />
Mooney et al. (1987) fann i sin studie av ungdomar vid ett college i<br />
USA att manliga studerande, som drack ofta, förväntade sig att<br />
drickandet skulle leda till flera sociala och fysiska nöjen, allmänna<br />
positiva förändringar och större sexuell njutning. Bland de kvinnliga<br />
studerandena, som drack ofta, fanns däremot stora förväntningar på<br />
att alkoholen skulle lindra spänningstillstånd och social ångest.<br />
Kvinnor tycks inte dricka som en reaktion på otillfredställande<br />
äktenskapliga förhållanden. I Finland och i Sovjetunionen dricker unga<br />
gifta män oftare än kvinnorna för att uttrycka känslor och<br />
otillfredsställelse. Stor alkoholkonsumtion var sålunda bland männen<br />
förenad med subjektivt missnöje med äktenskapet, familjegräl och<br />
otillfredsställande fritid, medan detta inte var fallet för kvinnorna<br />
(Holmila 1987).<br />
Enligt en studie av kvinnors dryckesmönster i mans- och<br />
kvinnodominerade yrken (Haavio-Mannila et al. 1990) fanns det inget<br />
samband mellan civilstånd och kvinnors drickande. Däremot fanns det<br />
vissa skillnader i dryckesmönster mellan kvinnor med och utan barn.<br />
Inom mansdominerade yrken använde barnlösa kvinnor alkohol som<br />
en mekanism för att klara av stress betydligt oftare än kvinnor med<br />
barn. Både traditionella och moderna könsroller inom den biologiska
158<br />
och sociala reproduktionen begränsar möjligheterna att kombinera<br />
moderskap och drickande.<br />
Kollegers och arbetskamraters inflytande på kvinnors dryckermönster<br />
har inte utforskats i någon större utsträckning. Michael E. Hilton (1987)<br />
har rapporterat några resultat som tyder på att alkoholen har fått allt<br />
större betydelse i arbetsrelaterade sociala situationer både bland<br />
kvinnor och män. Två nordamerikanska survey-undersökningar från<br />
åren 1964 och 1984 inkluderade frågor om huruvida alkohol<br />
serverades vid fyra slag av sociala tillställningar: tillställningar med<br />
arbetskamrater, grannar, kyrkobesökare, och nära vänner. Den största<br />
förändringen i förväntat alkoholbruk från 1964 till 1984 fann man vid<br />
tillställningar med arbetskamrater. Andelen respondenter som menade<br />
att alkohol serverades vid åtminstone hälften av dessa tillställningar<br />
ökade från 41 procent till 56 procent bland män, och från 32 till 53<br />
procent bland kvinnor. Alkohol serverades oftare vid sociala<br />
tillställningar med arbetskamrater än med nära vänner, grannar eller<br />
med bekanta som man gick till kyrkan med. Enligt Hilton var<br />
"arbetsplatstillställningar" den forskningsmässigt sett intressantaste<br />
bland de fyra situationerna och han efterlyste mera forskning på detta<br />
område. Bl.a. föreslog han att man borde undersöka (1) om de<br />
arbetskamrater som respondenten drack tillsammans med var nära<br />
vänner eller snarare endast bekanta, (2) i vilken mån dryckestillfällena<br />
var relaterade till arbetsuppgifter (t.ex. representation), (3) om<br />
grupperna av medarbetare var av samma kön eller blandade sällskap<br />
och (4) om deltagarna var av samma eller olika status (Hilton 1987,<br />
495).<br />
Manliga kollegers inverkan på kvinnors drickande är ett exempel på<br />
Hiltons sammankomst av typ 3. Är kvinnor benägna att tillägna sig<br />
manliga dryckesmönster då de arbetar tillsammans med män? Sker<br />
det en konvergens mellan manliga och kvinnliga dryckesvanor när den<br />
formella och informella interaktionen mellan män och kvinnor ökar på<br />
arbetsplatserna? Imiterar kvinnor på mansdominerade arbetsplatser<br />
det manliga dryckesmönstret för att få tillträde till informella<br />
mansdominerade nätverk?<br />
Betydelsen av de sociala kontakterna på arbetsplatsen och i familjen<br />
för kvinnors drickande granskas i denhär artikeln ur tre synvinklar.<br />
1. Kvinnors drickande antas vara sammanlänkat med<br />
könssammansättningen på arbetsplatsen. Kvinnor som arbetar<br />
med män förmodas dricka mera än de som arbetar med kvinnor.
159<br />
Detta antas bero på "kamratinflytandet", påverkan av viktiga<br />
närstående och/eller av 'avvikarstressen".<br />
2. Sambandet mellan kvinnors civilstånd och alkoholbruk granskas<br />
för att testa hypotesen om att kvinnor påverkas av manliga<br />
kontakter i familjen. Gifta eller sammanboende kvinnor förväntas<br />
dricka mera än ensamstående kvinnor.<br />
3. Kvinnors särställning i den biologiska och sociala reproduktionen<br />
förmodas ha ett samband med deras alkoholkonsumtion. Det<br />
antas att mödrar dricker mindre än kvinnor utan barn.<br />
MATERIAL<br />
Det empiriska materialet är hämtat ur den enkätundersökning som<br />
presenteras i Marja Holmilas artikel i denna publikation.<br />
Respondenternas antal är 3531 kvinnor i åldern 24-60 år.<br />
Beroende variabel i denna analys är dryckesfrekvensen, som mättes<br />
med frågan: "Dricker du alkohol (även ett glas öl):<br />
1 dagligen,<br />
2 ett par gånger i veckan,<br />
3 en gång i veckan,<br />
4 ett par gånger i månaden,<br />
5 ungefär en gång i månaden,<br />
6 ungefär en gång varannan månad,<br />
7 3-4 gånger om året,<br />
8 en gång om året eller mer sällan, eller<br />
9 jag dricker inte alkohol?"<br />
Observera att dryckesfrekvensen är det enda måttet på<br />
alkoholkonsumtion i denna artikel och att analysen i det avseendet<br />
avviker från Marja Holmilas bidrag som utgår från problematiskt<br />
alkoholbruk (jfr Marja Holmilas artikel).<br />
RESULTAT
160<br />
Inverkan av kolleger<br />
Kvinnor som på arbetsplatsen delar arbetsuppgifter med män<br />
använder signifikant oftare alkohol än kvinnor som arbetar med andra<br />
kvinnor. Medelfrekvensen för drickande (beräknat på basen av de ovan<br />
givna koderna 1-9, där höga värden betyder låg frekvens av drickande)<br />
var 3,4 för kvinnor som arbetade enbart eller mest med män (N=226),<br />
3,9 för kvinnor som arbetar på könsmässigt sett balanserade<br />
arbetsplatser (N=631), 4,1 för kvinnor som mest arbetar med kvinnor<br />
(N=1005), 4,2 för kvinnor som arbetar enbart med kvinnor (N=796),<br />
och 4,4 för kvinnor utan kolleger som utför samma arbetsuppgifter<br />
(N=203).<br />
Resultaten i denna survey - liksom i många andra studier - visar att<br />
kvinnor med högre utbildning, socioekonomisk status och inkomst<br />
dricker oftare än kvinnor med lägre utbildning, status och inkomst.<br />
Sambandet mellan arbetsplatsens könssammansättning och kvinnligt<br />
alkoholbruk förblir det samma när utbildning, socioekonomisk status<br />
och inkomst tas i beaktande (figurerna 1-3). Det enda undantaget finns<br />
i figur 2; kvinnor i lägre tjänstemannaställning som arbetar med män<br />
(N=42) dricker mera sällan än kvinnor i motsvarande yrken men med<br />
jämnare könssammansättning (=145).<br />
Hypotesen om att kvinnors drickande påverkas av mäns drickande<br />
och/eller av "avvikarstress" på arbetsplatsen får således starkt stöd.
161
162
163
Familjemedlemmarnas betydelse<br />
164<br />
Familjerelationer sammanhänger med lönearbetande kvinnors<br />
drickande på följande sätt: Gifta (eller samboende) kvinnor (N=835)<br />
dricker oftast (medelvärde 3,9), gifta kvinnor med barn hemma<br />
(N=1129) och ensamma kvinnor (N=541) dricker näst oftast<br />
(medelvärde 4,1), medan ensamförsörjare (N=196) dricker minst ofta<br />
(medelvärde 4,3). Att ha en man, dvs manligt sällskap hemma, men<br />
inte barn som man måste sköta, hänger således samman med att man<br />
ofta dricker alkohol.<br />
Den kombinerade effekten av könssammansättning på arbetsplatsen<br />
och familjeförhållanden kan utläsas ur figur 4. De visar att gifta,<br />
barnlösa kvinnor som arbetar enbart med eller mest med män<br />
använder alkohol relativt ofta (medelvärde 3,2, N=62). I denna grupp<br />
kan man se kamratinflytandet av män i två olika roller: som kollega och<br />
som familjemedlem, och vidare, att barn begränsar kvinnors drickande.<br />
Det enda undantaget från den generella trenden att kvinnor dricker<br />
oftare när andelen manliga kolleger ökar kan också utläsas ur figur 4.<br />
Ensamförsörjare dricker mycket sällan: medelvärdet är 5,4. Detta kan<br />
bero att respondenterna är få; N är bara 14.<br />
Mannens inverkan på hustruns alkoholbruk framgår ur figur 5 som ger<br />
uppgifter om de gifta kvinnornas dryckeskompanjoner. Kvinnor som<br />
arbetar på mansdominerade arbetsplatser dricker oftast, medan de<br />
som arbetar på kvinnodominerade arbetsplatser eller utan kolleger<br />
dricker mest sällan, oavsett vem de vanligen dricker med (alltid<br />
tillsammans med maken, oftast tillsammans, både tillsammans och<br />
utan, och utan maken). Kvinnor, som vanligen eller då och då dricker<br />
med sina män, har ett mer frekvent alkoholbruk än kvinnor som aldrig<br />
dricker med sina män.<br />
Äktenskaplig tillfredsställelse tycks inverka på kvinnors alkoholbruk<br />
(figur 6). Lyckligt gifta kvinnor har ett mer frekvent alkoholbruk än<br />
olyckligt gifta. Graden av äktenskaplig lycka har ingen inverkan på<br />
sambandet mellan könssammansättningen på arbetsplatsen och<br />
kvinnors alkoholbruk.
165
166
167
Vänners inverkan<br />
168<br />
Inverkan av andra närstående än kolleger och familjemedlemmar<br />
studerades också. Kvinnor som inte har några verkligt nära vänner<br />
(frånsett familjemedlemmar) använder alkohol mycket mer sällan<br />
(medelvärde 5,0, N=208) än de som har nära vänner (medelvärden: en<br />
vän 4,2, N=230; två vänner 4,0, N=676; tre eller flere vänner 4,0,<br />
N=1684).<br />
Den kombinerade effekten av socioekonomiska faktorer och<br />
närstående<br />
Den relativa effekten av närstående - kolleger, familjemedlemmar och<br />
vänner - och några socioekonomiska faktorer - utbildning,<br />
socioekonomisk status eller deltagande i arbetslivet samt inkomst - på<br />
kvinnors drickande studerades med hjälp av en MCA-analys (Multiple<br />
Classification Analysis). Analysen utfördes först för dem som deltar i<br />
arbetslivet och därefter för dem som är gifta eller sammanboende.<br />
Tio procent av variationen i alkoholbruk bland kvinnor som deltar i<br />
arbetslivet förklarades av sex variabler: att ha hög utbildning, manliga<br />
kolleger, hög inkomst, att vara gift, att inte ha barn, att ha nära vänner<br />
(tabell 1). Utbildning, inkomst, nära vänner och att vara gift hade större<br />
effekt på kvinnligt alkoholbruk än kollegers kön eller det att man inte<br />
hade barn hemma. Men också inverkan av de två sistnämnda<br />
faktorerna var statistiskt sett signifikant då inverkan av de övriga<br />
variablerna kontrollerades.<br />
Tolv procent av alkoholbruket för dem som var gifta kunde förklaras av<br />
en modell som inehåller sex variabler: utbildning, deltagande i<br />
arbetslivet, inkomst, frånvaro av barn samt att man har nära vänner<br />
och ett lyckligt äktenskap (tabell 2). Utbildning, inkomst, nära vänner<br />
och frånvaro av barn var synnerligen klart relaterade till kvinnligt<br />
alkoholbruk, men även deltagande i arbetslivet och äktenskaplig lycka<br />
var statistiskt signifikanta faktorer.
169<br />
Tabell 1 Dryckesfrekvens för förvarvsarbetande kvinnor enligt<br />
utbildning, kollegernas kön, inkomst, barn, vänner och<br />
samboende. Justerade avvikelser från medelvärdet, eta och<br />
beta i MCA-analys. Höga värden avser låg dryckesfrekvens.<br />
Medelvärde 4.07<br />
N Justerade Eta<br />
avvikelser<br />
Beta<br />
Utbildning<br />
Folk-, grund- eller<br />
mellanskola 464 .71<br />
Yrkesskola eller<br />
gymnasium 788 .14<br />
Högre yrkesutbildning 1062 - .28<br />
Universitet 484 - .29<br />
Kollegernas kön<br />
Inga kolleger 198 .20<br />
Enbart kvinnor 780 .01<br />
Majoriteten kvinnor 981 .07<br />
Män och kvinnor 617 - .05<br />
Män 222 - .37<br />
Inkomst, FMk<br />
Mindre än 7000 1122 .31<br />
7000 - 9999 1066 - .09<br />
10000 och över 610 - .40<br />
Barn<br />
Nej 1484 - .09<br />
Ja 1314 .10<br />
Vänner<br />
Inga 208 .76<br />
En 230 .03<br />
Två 676 - .06<br />
Tre eller mera 1684 - .08<br />
Sambor<br />
Nej 973 .22<br />
Ja 1825 - .11<br />
Modellen förklarar 10,0 % procent av variansen.<br />
.25 .18***<br />
.12 .06*<br />
.22 .14***<br />
.02 .05*<br />
.13 .11***<br />
.06 .08***
170<br />
Tabell 2 Dryckesfrekvens för samboende kvinnor enligt utbildning,<br />
inkomst, barn, vänner och äktenskaplig lycka. Justerade<br />
avvikelser från medelvärdet, eta och beta i MCA-analys.<br />
Höga värden avser låg dryckesfrekvens.<br />
Medelvärde 4.05<br />
Justerade Eta Beta<br />
N avvikelser Beta<br />
Utbildning<br />
Folk-, grund- eller<br />
mellanskola 361 .78<br />
Yrkesskola eller<br />
gymnasium 589 .17<br />
Högre yrkesutbildning 746 - .30<br />
Universitet 351 - .45<br />
Förvärvsarbetande<br />
Nej 338 .22<br />
Ja 1709 - .04<br />
.27 .21***<br />
.09 .05*<br />
Inkomst, FMk<br />
Mindre än 7 000 939 .24<br />
7 000 - 9 999 716 - .06<br />
10 000 och över 392 - .47<br />
.23 .13***<br />
Barn<br />
Nej 896 - .19<br />
Ja 1151 .15<br />
.06 .08***<br />
Vänner<br />
Inga 177 .70<br />
En 171 .02<br />
Två 505 - .04<br />
Tre eller mera 1194 - .09<br />
.14 .11***<br />
Äktenskaplig lycka<br />
Mycket lyckligt 855 - .03<br />
Ganska lyckligt 933 - .07<br />
Inte lyckligt 259 .32<br />
.10 .06*<br />
Modellen förklarar 11,7 % procent av variansen.
SLUTSATSER<br />
171<br />
Vi antog att kvinnor som utför liknande arbetsuppgifter som sina<br />
manliga kolleger börjar dricka oftare som en följd av "kamratinflytande"<br />
eller "avvikarstress".<br />
Arbetsplatsens könssammansättning är inte den enda<br />
arbetsplatsrelaterade faktorn som inverkar på kvinnors<br />
dryckesfrekvens. Utbildning, socioekonomisk status och inkomst<br />
påverkar kvinnors alkoholbruk. Sambandet mellan kvinnors drickande<br />
och dessa faktorer studerades samtidigt. Resultaten visar att<br />
könssammansättningen på arbetsplatsen är en signifikant förklarande<br />
faktor för kvinnligt alkoholbruk oberoende av kvinnornas<br />
socioekonomiska status.<br />
Det föreligger ett linjärt samband mellan kvinnors dryckesfrekvens och<br />
arbetsplatsens könssammansättning, då den sistnämnda mäts med en<br />
fyra punkts skala: enbart kvinnor, mest kvinnor, både kvinnor och män,<br />
mest eller enbart män. Kvinnor som arbetade ensamma eller delade<br />
arbetsuppgifter med andra kvinnor drack mest sällan medan de som<br />
arbetade i en helt manlig arbetsmiljö drack oftast.<br />
För att tolka resultaten kan man hänvisa till imitation/påverkan av<br />
viktiga närstående. Kvinnor som arbetar med män efterliknar deras<br />
dryckesvanor för att av männen accepteras som jämbördiga kolleger.<br />
Män tycks däremot inte behöva efterlikna kvinnor, som i samhället är<br />
underordnade dem. Så som jag tidigare har visat (Haavio-Mannila<br />
1987), har varken yrkesgruppens eller arbetsplatsens<br />
könssammansättning någon effekt på mäns dryckesmönster.<br />
Att leva med en man ökar också kvinnans alkoholkonsumtion. Gifta<br />
kvinnor som arbetar med män dricker oftast. Det att man har manliga<br />
modeller både hemma och på arbetsplatsen tycks alltså ha en dubbel<br />
effekt på kvinnors konsumtionsmönster. Moderskap begränsar kvinnligt<br />
alkoholbruk, kanske beroende på de djupt rotade könsroller som<br />
kontrollerar den biologiska och sociala reproduktionen.<br />
Vad kan vi utgående från dessa resultat vänta oss av framtiden?<br />
Kommer kvinnor i sitt dryckesbeteende att bli som män om de arbetar i<br />
mansdominerade yrken eller om de i sitt arbete har daglig kontakt med<br />
män? En viss konvergens i de kvinnliga och manliga dryckesmönstren
172<br />
kan säkert förväntas i framtiden. Kvinnor kommer sannolikt att ta över<br />
en del av de manliga dryckesmönstren när de i allt större antal inträder<br />
på mansdominerade arbetsplatser. Men det finns också tecken på att<br />
män till följd av ökat hälsomedvetande i större utsträckning börjar ta<br />
efter mera kvinnligt präglade dryckesvanor.<br />
Översättning från engelska: Samuel Reuter<br />
REFERENSER<br />
Ahlström, S. (1985): Naisten alkoholinkäyttö (Kvinnornas<br />
alkoholkonsum-<br />
tion). Ingår i: J. Simpura (red.), Suomalaisten juomatavat (Den finska<br />
dryckesvaneundersökningen). Alkoholitutkimussäätiön julkaisuja 34<br />
(Stiftelsens för alkoholforskning publikationsserie, nr 34). Jyväskylä:<br />
Gummerus Oy.<br />
Allardt, E. (1957): Drinking norms and drinking habits. Ingår i: E. Allardt<br />
et al. (red.), Drinking and Drinkers. Alcohol Research in Northern<br />
Countries. Helsinki: The Finnish Foundation for Alcohol Studies.<br />
Beckman, L.J. & Bardsley, P.E. (1981): The perceived determinants<br />
and consequences of alcohol consumption among young women<br />
heavy drinkers. The International Journal of the Addictions 16: 75-88.<br />
Bruun, K. (1959): Drinking Behaviour in Small Groups. Helsinki: The<br />
Finnish Foundation for Alcohol Studies.<br />
Fillmore, K.M. (1984): When angels fall. Ingår i: S.C. Wilsnack & L.J.<br />
Beckman (red.), Alcohol Problems in Women. New York och London:<br />
The Guilford Press.<br />
Finnish Woman 1982 and 1988. Material från opublicerade<br />
undersökningar gjorda av det finska A-lehdet Oy.<br />
Gutek, B. (1985): Sex and the Workplace. San Francisco & London:<br />
Jossey-Bass Publishers.
173<br />
Haavio-Mannila, E. (1981): Afternoon dances: Drinking contexts for<br />
women. Ingår i: T.C. Harford & L.S. Gaines (red.), Social Drinking<br />
Contexts. National Institute on Alcohol Abuse and Alcoholism,<br />
Research Monograph No. 7, Washington, D.C.: U.S. Government<br />
Printing Office.<br />
Haavio-Mannila, E. (1987): Alkohol, arbete och familj - en jämförelse<br />
mellan män och kvinnor. Ingår i: Alkoholbruk och dess konsekvenser.<br />
NAD-publikation nr 15. Helsinki: Yliopistopaino.<br />
Haavio-Mannila, E., Kauppinen-Toropainen, K. & Kandolin, I. (1988):<br />
The effect of sex composition of the workplace on friendship, romance,<br />
and sex at work. Ingår i: B.A. Gutek, A.H. Stromberg & L. Larwood<br />
(red.) Women and Work - An annual Review 3. Newburg Park: Sage.<br />
Haavio-Mannila, E. (1988): Työpaikan rakkaussuhteet<br />
(Kärleksförhållanden på arbetsplatser). Helsinki: WSOY.<br />
Haavio-Mannila, E., Kauppinen, K. & Kandolin, I. (1989): Naisten<br />
juomatavat mies- ja naisvaltaisilla aloilla (Kvinnliga dryckesmönster<br />
inom mans- och kvinnodominerade yrken). Alkoholipolitiikka 54, 6,<br />
280-296. (Engelsk version: Women's drinking patterns in male- and<br />
female-dominated occupations. Manuskript för: The International<br />
Journal of the Addictions, 1990.)<br />
Hammer, T. & Vaglum, P. (1989): The increase in alcohol consumption<br />
among women: A phenemenon related to accessibility or stress? A<br />
general population study. British Journal of Addiction.<br />
Hilton, M.E. (1987): The presence of alcohol in four social situations:<br />
Survey results from l964 and l984. The International Journal of the<br />
Addictions 22: 487-495.<br />
Holmila, M. (1987): Young families and alcohol use in Finland and the<br />
Soviet Union. Contemporary Drug Problems 11: 649-672.<br />
Högbacka, R. et al. (1987): Sexual Harassment. Helsinki, Ministry of<br />
Social Affairs and Health, Equality Reports, Series E: Abstracts,<br />
2/1987.
174<br />
Johnson, P.B. (1982): Sex differences, women's roles and alcohol use:<br />
Preliminary national data. Journal of Social Issues 38: 93-116.<br />
Järvinen, M & Ólafsdóttir, H. (1986): Kvinnors dryckesmönster. Ingår i:<br />
M. Järvinen & A. Snare (red.): Kvinnor, alkohol och behandling: en<br />
nordisk antologi. NAD-publikation nr. 13. Helsinki: Yliopistopaino.<br />
Kanter, R.M. (1977): Men and Women of the Coroporation. New York:<br />
Basic Books.<br />
Kaprio, J. et al. (1987): Genetic influences on use and abuse of<br />
alcohol: A study of 5638 adult Finnish twin brothers. Alcoholism:<br />
Clinical and Experimental Research 11: 349-356.<br />
Kauppinen-Toropainen, K. (1987): Ainokaiset työyhteisössä:<br />
haastattelu-<br />
tutkimus työn sukupuolenmukaisen eriytymisen vaikutuksista<br />
työtyytyväisyyteen, psyykkiseen uupumukseen ja stressiin (Avvikare på<br />
arbetsplatsen: en intervjuundersökning om differentiering enligt kön på<br />
arbetsplatser och dess inverkan på arbetstillfredsställelse, psykisk<br />
utmattning och stress). Helsinki: Työterveyslaitos (Institutet för<br />
Arbetshygien), 12, IV, 229. Työ ja ihminen. Lisänumero 1987, 1.<br />
Kauppinen-Toropainen, K., Kandolin, I. & Haavio-Mannila, E. (1988):<br />
Sex segregation of work in Finland and the quality of women's work.<br />
Journal of Organizational Behavior 9: 15-27.<br />
Kauppinen-Toropainen, K., Haavio-Mannila, E. & Kandolin, I. (1989):<br />
Who Benefits from Working in Non-Traditional Work Roles - Interaction<br />
Patterns and Quality of Worklife. Acta Sociologica 32, 4, 389-403.<br />
Keil, T.J. (1978): Sex role variations and women's drinking. Journal of<br />
Studies on Alcohol 39: 859-868.<br />
Knupfer, G. (1964): Female drinking patterns. Selected Papers<br />
Presented at the Fifteenth Annual Meeting of the North American<br />
Association of Alcoholism Programs. Washington, D.C.: NAAAP.<br />
MacKinnon, C. (1979): Sexual Harassment of Working Women: A<br />
Case of Sex Discrimination. New Haven, Conn.: Yale University Press.
175<br />
Mooney, D.K. et al. (1987): Correlates of alcohol consumption: Sex,<br />
age, and expectancies relate differentially to quantity and frequency.<br />
Addictive Behaviors 12: 235-240.<br />
Ridlon, F.V. (1988): A Fallen Angel. The Status in Insularity of the<br />
Female Alcoholic. London & Toronto: Associated University Press.<br />
Simpura, J. (1985): Alkoholin vuosikulutus ja sen jakautuminen (Årlig<br />
alkoholkonsumtion och dess fördelning). Ingår i: J. Simpura (red.),<br />
Suomalaisten juomatavat (Den finska dryckesvaneundersökningen).<br />
Alkoholitutkimussäätiön julkaisuja 34 (Stiftelsens för alkoholforskning<br />
publikationsserie, nr 34). Jyväskylä: Gummerus Oy.<br />
Skog, O.-J. (1983): The Collectivity of Drinking Cultures: A Theory of<br />
the Distribution of Alcohol Consumption. Oslo: Statens Institutt for<br />
Alkoholforskning (SIFA), Stencilserien 64.<br />
Wilsnack, R., Wilsnack & Klassen, A.D. (1984): Women's drinking and<br />
drinking problems: Patterns from a l981 national survey. American<br />
Journal of Public Health 74: 1231-1238.<br />
Women and Men in the Nordic Countries. Facts on Equal Opportunities<br />
1988. Stockholm: Nordic Council of Ministers, l988.
176<br />
Kvinnor och män i AA och Al-<br />
Anon<br />
Pia Rosenqvist, Nordiska nämnden för alkohol- och drogforskning<br />
(NAD), Annegatan 29 A 23, SF-00100 Helsingfors<br />
INLEDNING<br />
Mycket har skrivits om vad kön är och vad det har för betydelse.<br />
Simone de Beauvoirs uppfattning om att man inte föds till man eller<br />
kvinna utan att man blir det, man utvecklas till det, är ett av de mest<br />
välkända och citerade uttrycken för kön. Det är då fråga om en social<br />
process, ett socialt kön snarare än ett biologiskt. Könsfrågor och<br />
könets betydelse har oftast intresserat kvinnliga, feministiskt<br />
inspirerade forskare. För kön används numera det engelska begreppet<br />
"gender" som i sin tur ofta översatts till socialt kön. Övergången är inte<br />
bara terminologisk utan har också inneburit att man bytt perspektiv i<br />
forskningen - kvinnor betraktas inte som en separat kategori, i stället<br />
framhävs betydelsen av relationerna mellan könen både i<br />
könsutvecklingen och i könsmässiga uttrycksformer. 1 Ann Oakley<br />
(1989) har påpekat att könsforskningen numera utgör ett rumsrent<br />
område för all sociologisk forskning och uttrycket "gender research" nu<br />
används allt oftare istället för t.ex. kvinnoforskning eller t.o.m.<br />
feministisk forskning.<br />
1 På sistone har den tidigare klart framhävda distinktionen mellan<br />
biologiskt och socialt kön också kritiserats (se t.ex. Connell 1987; Davies<br />
1990). Davies påpekande kan citeras: "sex, once understood as physical<br />
(meaning natural) and gender, once understood as social, are no longer<br />
able to be divided in this way since the physical can be shown to be largely<br />
socially constructed. I have thus merged sex and gender into the one term<br />
"sex/gender" to make it clear that there is nothing in the gender order that is<br />
unequivocally 'natural'" (fotnot s. 501).
177<br />
Också i det internationella forskningsprojektet om AA-rörelsen har<br />
könsperspektivet tagits upp. 2 Projektet syftar till en jämförande analys<br />
av AA som en social rörelse, det försöker förstå hur AAs program<br />
finner gensvar i olika kulturer och hur AAs aktiviteter formas i olika<br />
sociala förhållanden. Hur kunde då könsrelationer utforskas i AA?<br />
Könsforskningen är aktiv och det finns många författare, forskare och<br />
olika traditioner man kunde hänvisa till ifråga om könets innebörd och<br />
betydelse. I dethär sammanhanget vill jag gärna citera Hanne Haavind<br />
som gett mig många vinkar om hur könsrelationerna inom AA kunde<br />
betraktas: "Kjønn sorterer alle mennesker i to sosiale kategorier.<br />
Sorteringskriteriet er biologiskt, men det er starten på en prosess der<br />
alle blir gutt eller jente, mann eller kvinne, for andre, for så i neste<br />
omgang å bli det for seg selv. Kjønn er ikke noe man har, og det er<br />
ikke bare en kategori man tilhører, men det er det man er..... Kjønn blir<br />
også ramme for tolkning av handlinger. Denna rammen er internalisert<br />
gjennom hele oppveksten, og derfor oppleves det ikke som to slags<br />
rammer som like mennesker førståes ut fra, som to forskjellige slags<br />
mennesker som prøver å finne hverandre i felles opplevelser.."<br />
(Haavind 1982).<br />
Att vara kvinna innebär att vara underställd mannen - det är det mest<br />
förhärskande draget i relationen mellan män och kvinnor, vilket också<br />
understrukits av kvinnoforskningen. Men såsom Erving Goffman redan<br />
år 1977 påpekade då han skrev om det han kallade "sex-class" gäller<br />
det att beskriva hur maktrelationen förverkligas snarare än att<br />
konstatera att den finns: "the issue, then, is not that women get less,<br />
but under what arrangement this occurs and what symbolic reading is<br />
given to the arrangement" (Goffman 1977, 307). Kvinnoforskarna har<br />
beskrivit de uttryck maktaspekten tar sig idag - t.ex. inom arbetslivet<br />
eller hemma. Hanne Haavind har bl.a. konstaterat, att när hemarbetet<br />
delas jämnt mellan kvinnor och män betraktas inte detta som något<br />
naturligt - det är en gåva från mannen eller en eftergift till kvinnan, inte<br />
hennes rättighet (Haavind 1982).<br />
2 I ICSAA - International Collaborative Study on Alcoholics<br />
Anonymous - deltar forskare från åtta länder, bland dem Finland, Island,<br />
Sverige, USA, Polen, Schweitz, Mexico och Österrike.
178<br />
Den australiensiska sociologen R.W. Connell (1987) har för sin del<br />
utvecklat en teori om hur de samhälleliga könsrelationerna ser ut och<br />
skiljer mellan tre olika slag av strukturer: arbete (labour), makt (power)<br />
och det han kallar "cathexis" motsvarande det känslomässiga. Med det<br />
samhälleliga arbetet som en könssegregerande struktur avser Connell<br />
inte endast att arbetslivet är könssegregerat, utan att hela den<br />
samhälleliga produktionen, distributionen och konsumtionen är<br />
uppbyggd efter kön. Också hans diskussion om maktstrukturerna utgår<br />
ifrån att makten både är ett socialt förhållande och en samhällelig<br />
praktik. Med cathexis-strukturen avses de bärande principer genom<br />
vilka våra emotionella band är uppbyggda. De två mest grundläggande<br />
är dikotomin och motsatsparet kvinnligt och manligt, och<br />
parförhållandet som normen för den sexuella sfären. I sin bok<br />
analyserar Connell vilka uttryck dessa allmänna samhälleliga stukturer<br />
tar sig i olika sociala institutioner, av vilka familjen är en och av intresse<br />
för den vidare framställningen.<br />
Hemarbetets uppdelning efter kön är välkänt såväl i Finland som i<br />
andra länder. Även om t.ex. finska män i ökande utsträckning deltar i<br />
hemmets sysslor (inklusive barnavård) är deras insats, mätt med antal<br />
arbetstimmar, fortfarande bara hälften av kvinnornas. Svenska och<br />
norska undersökningar (Jalmert 1984; Moxness 1981 - citerade i<br />
Alanen 1989) har visat att då människor tillfrågas om orsakerna till<br />
denna skeva fördelning söker man dem inte i enskilda personers<br />
handlande. Vanligen finner man orsakerna i allmänna<br />
levnadsförhållanden - i mannens arbetsvillkor eller andra motsvarande<br />
yttre förhållanden som aktörerna själva inte kan påverka. Detta gäller<br />
både män och kvinnor.<br />
Forskningen om maktrelationerna inom familjen har enligt Connell ofta<br />
tagit en konventionell utgångspunkt enligt vilken makt definieras som<br />
inflytande på beslutsfattandet, men det finns förhållanden som tyder på<br />
att detta inte är tillräckligt. Haavind (1982), och andra med henne, talar<br />
om ett könskontrakt, ett för parterna dolt avtal som påverkar det sätt på<br />
vilket konflikter löses. Studier i familjevåld visar att ren fysisk styrka är<br />
viktigt i många familjer å ena sidan, å andra sidan vet vi också att<br />
emotionell utpressning kan ske även utan fysiskt våld och utan klara<br />
muntliga befallningar. Även de sexuella relationerna inom äktenskapet<br />
och familjen kan innehålla maktaspekter. Connell påpekar att dessa<br />
sexuella relationer inom familjen är föga utforskade men att det ser ut<br />
som om det i de flesta familjer är mannen som definierar de sätt på<br />
vilka sexualitet uttrycks. Rent allmänt kan också sägas att en kraftig
179<br />
obalans i maktförhållanden kan leda till att den svagare parten<br />
utvecklar en långt gående medgörlighet eller undfallenhet. Teorin om<br />
Oidipuskomplexet motsvarar i övrigt vår bild av de emotionella<br />
relationerna inom familjen.<br />
Det vilken form könsrelationerna tar sig och könens ställning enligt<br />
dessa tre dimensioner - arbete, makt, emotioner - är inte nödvändigtvis<br />
helt beroende av varandra. Det kan t.ex. vara så att hushållsuppgifter<br />
och arbete inom familjen är jämt fördelade mellan könen men att<br />
könsrelationerna vad gäller makt- och emotionella förhållanden<br />
uppvisar helt andra mönster. Detta innebär också att familjer kan<br />
utveckla en icke-traditionell delning av makt och arbete utan att de<br />
generella samhälleliga strukturerna skulle ha ändrats, enligt Connell.<br />
Kan då Connells tankar användas i en studie av könsrelationer inom<br />
AA?<br />
AA föddes inom medelklasskretsar i USA under 1930-talet och redan i<br />
början spelade alkoholisternas hustrur och familjer en stor roll för dess<br />
framgång. Också på ett annat sätt kan man uppfatta AA som ett<br />
familjesystem. AA, Al-Anon och Alateen var ursprungligen ordnade<br />
omkring familjeroller - AA var avsett för mannen/fadern, Al-Anon för<br />
hustrun/modern och Alateen för barnen i familjen. Uppkomsten av<br />
grupper för alkoholisters vuxna barn (ACOA eller ACA = Adult Children<br />
of Alcoholics) och speciellt det att kvinnor i större grad har gått in i AA<br />
har i viss grad gjort situation mera komplicerad. Men i själva verket<br />
drar många AA-medlemmar själva paralleller mellan AA och familj, en<br />
storfamilj, och för många kan man säga att AA ersätter familjen.<br />
Liksom inom familjen finns det inom AA flera olika relationer som vore<br />
intressanta studieobjekt för könsforskningen. Män och kvinnor inom AA<br />
umgås med varandra, med andra medlemmar i AA av samma eller<br />
olika kön än de själva. Både manliga och kvinnliga AA-medlemmar har<br />
att göra med icke-alkoholister, "andra familjemedlemmar" med vilka<br />
man i denhär studien avser medlemmar av Al-Anon, den rörelse som<br />
är till för alkoholisters anhöriga och vänner. Schemat inunder är avsett<br />
att visa vilka olika typer av relationer mellan kön och alkohol det kan<br />
vara fråga om. Jag har också ringat in de tre av totalt 10 olika<br />
relationstyper som denna uppsats i huvudsak handlar om. Jag är med<br />
andra ord i huvudsak intresserad av relationerna mellan manliga och<br />
kvinnliga AA-medlemmar (3: alkoholistmän och alkoholistkvinnor) men<br />
tar också upp relationerna mellan manliga AA-medlemmar och
180<br />
kvinnliga Al-Anon medlemmar (4) liksom mellan kvinnliga AAmedlemmar<br />
och manliga Al-Anon medlemmar (6).<br />
Schema 1 Olika typer av relationer mellan könen i AA och Al-Anon<br />
Man Kvinna<br />
Alkoholist Icke-alk Alkoholist Icke-alk<br />
Alkoholist 1 2 3 4<br />
Man<br />
Icke-alk 5 6 7<br />
Alkoholist 8 9<br />
Kvinna<br />
Icke-alk 10<br />
Jag skall sålunda i det följande försöka beskriva hur kön tar sig uttryck i<br />
AAs trossystem och interaktionssystem. Jag försöker i den följande<br />
diskussionen följa Connells uppdelning i tre strukturer. Även om<br />
projektet är internationellt begränsar jag mig här till data om och från<br />
Finland. 3<br />
3 Framställningen bygger på olika slag av data som insamlats inom<br />
projektet. Dels har projektet utformat enkäter för AA-möten och AAgrupper,<br />
dels har material insamlats via observationer och intervjuer med<br />
enskilda medlemmar. Likaså har AA litteratur utnyttjats. Datas riklighet och<br />
variation har inte endast att göra med projektets frågeställningar utan med<br />
drag i AA-rörelsen. AA har inga medlemsregister och ingen hierarkisk<br />
struktur. Alla AA-grupper är autonoma och därmed finns ingen instans som<br />
kunde sanktionera en dylik studie. Därför har projektgruppen understrukit<br />
betydelsen av kvalitativa data av olika slag som till stor del bygger på<br />
kontakter mellan enskilda forskare och AA-medlemmar i olika länder.
KVINNOR I FINSKA AA<br />
181<br />
AA startade i Finland år 1948 med klar manlig dominans - kvinnorna<br />
var dock med från början i egenskap av hustrur men inte som egentliga<br />
AA-medlemmar. I början av 1950-talet uppkom sedan sådana AAgrupper<br />
som inte tillät kvinnor att delta - inte för att de var kvinnor utan<br />
för att de inte var alkoholister. Då började kvinnorna etablera egna<br />
kontakter sinsemellan, alldeles som man gjort i USA: omkring AA<br />
bildades så småningom ett nät av anhörig- eller familjegrupper. Men<br />
det är viktigt att minnas att man den tiden talade om AAs kvinnor fast<br />
man i själva verket avsåg de manliga alkoholisternas hustrur, inte<br />
kvinnliga medlemmar i AA. Valet av begrepp avspeglar att det i<br />
sinnevärlden inte fanns eller det fanns väldigt få kvinnliga alkoholister.<br />
De finska anhöriggrupperna kallades ALVA, en förkortning av finskans<br />
alkoholisthustru. ALVA var relativt starkt och man kunde kanske säga<br />
att alkoholistkvinnorna i AA förblev i skuggan av alkoholisthustrurna.<br />
Denna bild har sin internationella motsvarighet. Appel (1991) visar t.ex.<br />
att det låg i både mäns och kvinnors intresse i USA under 1950- och<br />
60-talen att inte notera den alkoholiserade kvinnan, eftersom hon så<br />
starkt bröt mot den respektabilitet och det ansvar kvinnokönet stod för.<br />
Likaså har Johnson (1987) och Vourakis (1989) i sina beskrivningar av<br />
kvinnogrupper inom AA i USA påtalat hur svårt det var för kvinnor att<br />
bli bemötta som alkoholister, inte som hustrur till alkoholister. På 1960talet<br />
togs dock den kvinnliga alkoholisten upp som ett tema i finska AA<br />
och kvinnorna fick en kvot på två medlemmar i AAs ledning och t.o.m<br />
en kvinnlig ordförande är 1969. AAs kvinnliga medlemmar blev aktiva<br />
skribenter i AAs egen tidskrift och frågan om kvinnlig alkoholism togs<br />
upp. Också ALVA- eller hustrugrupperna organiserade sig, bildade en<br />
egen takorganisation, bytte namn till det neutralare Al-Anon, och<br />
började själv ge ut sin egen litteratur.<br />
Under 1980-talet uppkom AA-grupper eller AA-träffar för endast<br />
kvinnor om än i mycket begränsad utsträckning - och dylika existerar<br />
fortfarande.<br />
Är då AA dominerat av män? Visst finns det väldigt många ord med<br />
associationer till män - man talar om broderskaps- och bastukvällar,<br />
kamratföreningar, och många grupper har förvånansvärt maskulina<br />
namn - syftande på vild natur eller manuellt arbete: ödemarksgruppen,<br />
dundergruppen, tummåttsgruppen, björngruppen: allt detta från AAs<br />
historia och mäns praxis. Men AA har också som grundidé att man
182<br />
talar om sig själv och sina känslor vilket inte är vardagsmat i den finska<br />
manliga verkligheten. Majoriteteten av AAs medlemmar är naturligtvis<br />
män. Medan man i Finland har räknat ut att 10 % av<br />
storkonsumenterna år 1984 var kvinnor (Simpura 1987), så ingår i AAs<br />
grupper i Finland mellan 8-25 % kvinnliga medlemmar. De största<br />
siffrorna finns i tätorterna. Vid A-klinikerna (som till största del är<br />
kommunala öppenvårdsmottagningar) har kvinnornas andel av<br />
klientelet ökat successivt under 1980-talet, på vissa håll utgör de ca 20<br />
% av klienterna. Kvinnorna i AA förefaller sålunda att vara lika många<br />
som kvinnorna inom alkoholistvården i övrigt, och eventuellt flera än<br />
man kunde förvänta sig på basen av konsumtionssiffror. Sett ur det<br />
perspektivet är AA ingen ovanligt maskulin företeelse.<br />
Hur är det då med jämlikheten och arbetsdelningen inom AA? Enligt<br />
den gruppenkät som Klaus Mäkelä (1990 a) gjort i Finland för projektet<br />
har kvinnorna helt klart varit kortare tid i AA, dvs de har varit kortare tid<br />
nyktra. Trots detta har de relativt sett nästan lika mycket förtroende-,<br />
eller som man i AAs jargong talar om, serviceuppdrag som männen:<br />
som t.ex. att vara ordförande för möten, svara för litteraturanskaffning<br />
och -försäljning, hålla möten i sjukhus och fängelser, städa, koka kaffe<br />
mm. Eventuellt kunde man säga att kvinnorna kokar kaffe litet oftare<br />
än männen, och det syns också vid de större tillställningarna där<br />
dessutom alkoholisternas anhöriga, fortfarande till större del hustrur,<br />
medverkar.<br />
Kvinnor har också haft en relativt sett stark ställning i de ledande<br />
skikten i AA i Finland: tre gånger har kvinnor varit ordförande för hela<br />
AA, de har suttit med i dess ledning och en kvinna har också varit<br />
internationell kontaktperson - en syssla som värderas mycket högt.<br />
Sett över ett stort antal år har kvinnorna dock varit<br />
underrepresenterade i ledningen, i det som inom AA kallas dess<br />
"service". Kvinnorna har dessutom varit nästan helt osynliga i den del<br />
(en nämnd) av AA som sköter om ekonomin och AAs litteratur<br />
(utgivning) och som anses ha rätt stort inflytande i AA generellt sett. 4<br />
Internationellt sett är det dock klart att den finska kvinnans ställning i<br />
AA är bra och att AA i det avseendet följer de nordiska parlamentariska<br />
traditionerna.<br />
4 Andelen kvinnor i AAs nationella service organ har varierat väldigt<br />
mycket mellan olika år. Under ett antal år under 1960-talet var kvinnorna<br />
inte underrepresenterade i organet, men nog under 70- och 80-talen. Den<br />
nämnd som svarar för ekonomi och publikationer har mellan åren 1967-90<br />
haft bara 8 kvinnliga medlemmar av totalt 136.
183<br />
I övrigt följer AA inom sig inte någon parlamentarisk representativitet.<br />
Man brukar inte rösta utan vissa val avgörs med lott och i det flesta fall<br />
anmäler sig medlemmar frivilligt till olika sysslor. Det som i synnerhet<br />
understryks är rotation - en och samma person får inte sitta mer än en<br />
gång i en viss ställning. Dessa traditioner ökar eventuellt kvinnornas<br />
chanser till inflytande.<br />
När det gäller större sammankomster såsom t.ex. jubileumsfester eller<br />
för allmänheten och pressen avsedda informationstillfällen är den<br />
kvinnliga representationen anmärkningsvärt svag. Det har t.o.m. på<br />
mindre orter hänt att Al-Anons obligatoriska presentation fallit bort och i<br />
stället har någon manlig alkoholist framfört en hälsning. I detta<br />
avseende förverkligar AA, med eller mot sin vilja, den sedvanliga<br />
arbetsdelningen: männen sköter om offentligheten och kvinnorna hålls<br />
i den privata sfären.<br />
Det ovanstående stöds också av Iiris Aaltonens resultat (1990). Hon<br />
gjorde en innehållsanalys av AAs egen tidskrift 1952-1988 och visade<br />
att kvinnorna i ökande utsträckning bidrog med levnadshistorier och<br />
under de senaste åren t.o.m. i större uträckning än sin andel av<br />
medlemskapet. Däremot var de inte speciellt synliga i bidrag av andra<br />
slag: t.ex. i fråga om artiklar om AAs struktur, tolkningen av AAs<br />
program mm. Detta tyder på traditonella könsrelationer inom AA -<br />
männen tar sig an "viktiga" frågor såsom ekonomi och tolkningen av<br />
programmet, medan de kvinnliga medlemmarna nog deltar med<br />
skriverier, men håller sig till sina egna erfarenheter. I de muntliga<br />
framställningarna - i talet, som är hörnstenen i AAs sätt att verka (jfr<br />
Robinson 1979) - deltar kvinnorna.<br />
I AAs träffar eller möten "håller man inlägg" i tur och ordning men det<br />
är inte fråga om någon dialog. Det finns också andra typer av möten,<br />
men speciellt i Finland är dessa med roterande talturer de vanligaste<br />
(Mäkelä 1990 b). Kvinnan är i detta sammanhang jämställd med<br />
mannen - hon behöver inte tävla för att få sin taltur. Enligt vår<br />
mötesenkät (Mäkelä 1990 b) utnyttjade män och kvinnor på AA-möten<br />
sin möjlighet att tala nästan lika ofta och i själva verket var den lilla<br />
skillnaden som fanns mellan könen till kvinnornas fördel. Som första<br />
talare var kvinnorna dock ofta underrepresenterade. Att kvinnor har<br />
större rädsla för att tala offentligt brukar ofta föras fram också i AAlitteraturen<br />
(t.ex. påpekar Robinson 1979 att kvinnor mera sällan än<br />
män berättat sin livshistoria vid ett AA-möte) och det anges ofta som
184<br />
motiv för speciella kvinnogrupper. Vid möten som är gemensamma för<br />
AA och Al-Anon, talar många hustrur aldrig. 5<br />
Att tala, och vad det betyder för män och kvinnor, är kanske mera<br />
svårgenomträngligt än det vid den första anblicken verkar.<br />
Sociolingvistisk forskning har visat att män och kvinnor har olika sätt att<br />
uttrycka sig på och att språket också avspeglar köns- och<br />
maktrelationer. Sålunda har man hävdat att män ofta avbryter sina<br />
kvinnliga samtalspartners. Inom AA är detta praktiskt taget en<br />
omöjlighet - avbrott accepteras inte, ett påbud som det enligt våra<br />
observationer mycket sällan bryts emot. Deborah Tannen (1990) har i<br />
sin senaste bok försökt karaktärisera kvinnliga och manliga<br />
konversationsstilar och menar att kvinnorna vanligen använder ett<br />
slags "kontaktspråk" ("rapport" talk) medan männen koncentrerar sig<br />
på att få fram information - s.k. "report" talk. Att avbryta en annan har i<br />
dessa olika konversationsstilar olika betydelse - sålunda är t.ex. avbrott<br />
i form av små utrop eller bejakande huvudnickningar vanliga i den<br />
kvinnliga konversationsstilen. Vid AA-möten ägnar man sig inte åt<br />
vardaglig konversation, men å andra sidan avviker AA-talet både från<br />
den vanliga manliga och den vanliga kvinnliga stilen. För kvinnor kan<br />
det vara fråga om att i AA lära sig att tala länge utan synligt stöd<br />
utifrån, för män kanske i viss mån att lämna rapporterna åt sidan och<br />
tala om sig själva. Om så maktrelationer inte direkt avspeglar sig i AAtalet<br />
på detta sätt så kan de uttryckas på andra sätt. Att hänvisa till<br />
andra människor och till andra uppgifter kan vara ett sådant sätt: män<br />
tenderar att citera eller hänvisa till andra män, medan kvinnor hänvisar<br />
till båda könen (Devault 1990, Nordenstam 1990). Vid AA-möten är<br />
hänvisningar till tidigare talare snarare regel än undantag, men i vilken<br />
mån dylika verbala eller icke-verbala uttryck för auktoritet följer<br />
traditionella könsmönster ger projektets data oss än så länge ingen<br />
uppfattning om.<br />
Hur ser då AAs relationer ut då det gäller emotionalitet? Inte nog med<br />
att kvinnor i allmänhet har varit medlemmar kortare tid i AA än män, de<br />
har kanske haft en kortare dryckeskarriär och är/kan se yngre ut än<br />
5 I dethär sammanhanget bör nämnas att finska Al-Anon-möten<br />
praktiskt taget alltid är slutna, och avsedda endast för medlemmar. Etersom<br />
majoriteten av de anhöriga Al-Anon medlemmarna är kvinnor lyser män i<br />
praktiken med sin frånvaro - utom i det fall att de är dubbla medlemmar,<br />
dvs. både medlemmar i AA och i Al-Anon. I AA-jargong kallas dylika<br />
medlemmar ofta dubbelvinnare.
185<br />
männen (Schmidt et al. 1990). Intervjuer med kvinnor i AA visar att det<br />
att vara ung ofta innebär att kvinnor råkar ut för att inte bli tagna på<br />
allvar, något som framkommit i beskrivningar från USA tidigare under<br />
detta sekel (t.ex. Johnson 1987, Vourakis 1989). Ibland uppfattas inte<br />
detta som så allvarligt:<br />
"Männen i AA har nog alltid varit helt hyggliga mot mig. I början<br />
var det ju alltid detdär med "lilla flickan", "baby", de tog mig inte<br />
på allvar och de trodde nog jag var yngre än jag var. Men med<br />
tiden slutade de ju" (intervju, mars 1989).<br />
Unga kvinnliga nykomlingar kan också upplevas som sexuellt<br />
attraktiva:<br />
"O, ja, män surrar nog kring unga nykomlingar, det hör till<br />
sjukdomen. Jag kan riktigt känna hur det kliar i fingarna på mig<br />
när jag ser alla dem runt henne som jag är fadder för - hon har<br />
varit nykter bara sju dar." (intervju Sept. 26, 1989).<br />
I dethär sammanhanget är det kanske skäl att notera att inte endast<br />
kvinnor är föremål för sexuellt intresse å ena sidan, å andra sidan att<br />
AA generellt sett tillämpar synnerligen klara och entydiga sexuella<br />
normer. Nykomlingar skall skyddas, helst skall man inte inleda några<br />
nya relationer när man just blivit nykter - att upprätthålla nykterheten är<br />
nog så besvärligt; man uppmanar medlemmar att sköta sina sexuella<br />
förhållanden utanför AA mm. Men de kvinnliga berättelserna om<br />
sexuellt trakasseri och om att bli uppfattad som ett sexualobjekt i en<br />
situation som i sig inte vanligen förknippas med intima relationer är<br />
ändå många. Det begrepp som lanserats från arbetslivsforskningen,<br />
"token" eller avvikare, som avser enstaka kvinnor i manligt dominerade<br />
miljöer eller på manligt territorium är relevant här (jfr Elina Haavio-<br />
Mannilas artikel i denna bok men även Haavio-Mannila et al. 1989).<br />
"Tokens" blir ofta stressade, utsätts för sexuella närmanden och<br />
kamraterna ser henne alltid i första hand som kvinna, i andra eller<br />
tredje hand som en representant för ett yrke eller som en kollega.<br />
Detta har skett och sker naturligtvis också i AA: att kvinnliga AAmedlemmar<br />
i första hand setts som kvinnor, i andra hand som<br />
alkoholister.<br />
Kvinnorna i AA har naturligtvis också andra roller än den unga<br />
nykomlingens och novisens, t.ex. modersrollen. Men det intressanta är
186<br />
att många AA-medlemmar, både män och kvinnor, tycks utgå från att<br />
män och kvinnor verkligen är mycket olika. Sålunda är det helt<br />
accepterat att män och kvinnor inte kan förstå varandra i allt, hur<br />
mycket alkoholister de båda än är.<br />
Sålunda rekommenderar t.ex. AA att när en medlem väljer sig en<br />
fadder, en förtrogen med vilken han/hon går vidare i programmet, bör<br />
det vara någon av samma kön. En kvinnlig AA kan ha en Al-Anon<br />
kvinna som fadder. Kön går alltså i dethär fallet före alkoholen men<br />
exemplet visar också på att AA har ett mycket praktiskt inriktat<br />
program. För att sexuell attraktion inte skall förstöra programmet skall<br />
man undvika att ha en fadder av motsatt kön. Dessutom är det viktigt<br />
att faddern och den som har en fadder är så lika varandra som möjligt.<br />
Å andra sidan har feminister och kritiker av AA-programmet hävdat just<br />
det motsatta - att AA undervärderat skillnaderna mellan män och<br />
kvinnor genom att understryka alkoholismens entydighet, ensartade<br />
karaktär. Kritiker har hävdat att alkoholism hos kvinnor fördöms<br />
hårdare än männens alkoholism och att kvinnliga alkoholister snarare<br />
lider av skuldkänslor än av ånger som många män gör (Kaskutas<br />
1989, 178). Därmed borde vården i främsta rummet gå ut på att bygga<br />
upp kvinnans självkänsla. I USA finns en annan rörelse, Women for<br />
Sobriety, som tagit sin utgångspunkt i AAs tolv steg men samtidigt<br />
förändrat dem i den ovannämnda "positiva" riktningen (Kaskutas op<br />
cit). Aaltonens tidigare nämnda undersökning visar att den skala av<br />
känslor som finska AA män och kvinnor i sina skriverier uttrycker har<br />
en del sådana skillnader - kvinnorna skriver mera om sina skam- och<br />
skuldkänslor än männen. Båda könen skrev mest om sina<br />
alkoholistkarriärer - om tiden då de drack, men för kvinnor var tiden<br />
efter inträdet i AA, för män tiden före alkoholiseringen (barndomen) det<br />
nästpopuläraste objektet. Trots dessa skillnader fanns det många<br />
likheter i de känslor skribenterna uttryckte: ensamheten, smärtan,<br />
bitterheten, att lägga skulden på andra. De är dylika gemensamma<br />
känslor som bildar ryggraden i AAs tänkande om den gemensamma<br />
existentiella grund genom vilka "to forskjellige slags mennesker ..<br />
prøver og finne hverandre..." (Haavind 1982).<br />
AA är en gemenskap för män och kvinnor, säger AA själv och därmed<br />
är alkoholistkvinnor välkomna. Samtidigt har speciellt äldre AAmedlemmar<br />
förhållit sig kritiskt till etablerandet av grupper endast för<br />
kvinnor eller endast för män. AAs inre enighet är av största betydelse<br />
för den enskilda alkoholistens nykterhet och därför betraktas dylika och
187<br />
andra differentieringar inte som önskvärda. Det finns dock grupper för<br />
endast män eller kvinnor. Till karaktären är de olika: mansgrupperna är<br />
ofta bara grupper där inga kvinnor råkat ingå, medan de kvinnliga<br />
grupperna bildats speciellt. Ofta är det inte fråga om grupper i sig -<br />
utan möten för kvinnliga alkoholister - som i AAs tradition sorterar<br />
under någon grupp.<br />
De speciella kvinnliga grupperna har uppkommit på många olika sätt.<br />
På 1970-talet verkade det som om dessa möten stimulerades av<br />
männen, som en typ av rekryering - i AAs terminologi 12 stegs arbete.<br />
Den telefonservice man etablerat för AA i början av 70-talet hade med<br />
all tydlighet visat att det fanns många kvinnor i nöd: kvinnor ringde<br />
mindre än männen men fortfarande mycket mera än de syntes i AA. I<br />
tillägg till detta kom naturligtivs alla de kvinnor som ringde p.g.a. en<br />
anhörigs alkoholism. Numera ringer kvinnorna lika mycket som<br />
männen, i och för sig en intressant aspekt.<br />
På 1980-talet etablerades kvinnomöten och grupper på kvinnligt<br />
initiativ för att utföra 12 stegs arbete men också av andra skäl.<br />
Fortfarande är dock dylika grupper eller möten väldigt få. I samband<br />
med en diskussion om AA-möten enbart för kvinnor brukar man<br />
framhäva att kvinnor föredrar att diskutera specifika problem förbundna<br />
med kvinnorollen tillsammans med andra kvinnor - att bli självständig<br />
och icke-beroende av män eller andra är ett speciellt tema. Andra<br />
speciellt känsliga problem förbundna med kvinnliga livserfarenheter<br />
som att bli mor, övergångsåldern, aborter, ev. incest och sexualitet är<br />
teman som enligt våra intervjuer ofta diskuteras i grupper med bara<br />
kvinnor. Oftast tas dylika saker upp i individuella samtal snarare än på<br />
möten.<br />
AA tar inte ställning till allmänna sociala och politiska frågor - sålunda<br />
inte heller till t.ex. diskriminering av kvinnor eller jämställdhetspolitik.<br />
Samtidigt är det helt klart att medlemmar i olika politiska partier deltar i<br />
AA, och att detta inte heller upplevs som någon konflikt. Men hur är det<br />
med feministiska grupper? Idén med feministiska grupper har ofta varit<br />
att verka medvetandeförhöjande på de enskilda medlemmarna liksom<br />
på samhälleliga förhållanden. I den mån dessa två syften är<br />
sammmankopplade är feministiska grupper inte möjliga inom AA.<br />
Däremot finns det klara tecken på att AA programmet för många<br />
kvinnliga medlemmar innebär ett förhöjande av medvetandet som<br />
kvinnor, eller som en nära 60 årig finsk medlem uttryckte det:
188<br />
"Om kvinnliga alkoholister har några särskilda problem, något<br />
som utmärker dem? Tjaa, kanske detsamma som de har<br />
gemensamt med kvinnor i allmänhet - detdär med att bli<br />
självständig. Felaktigt beroende av män, det får man lära sig från<br />
början. Man borde redan lära barn (... att du svarar för dig själv),<br />
jag blev inte förberedd på det, jag blev bara varnad för<br />
männen..." (intervju 1989).<br />
Denna kvinna tyckte dock inte att speciella grupper inom AA var<br />
nödvändiga - hon hade druckit med män och kunde lika gärna bli<br />
nykter med männen. Man kunde säga att hon åskådliggör den för den<br />
rådande alkoholkulturen säregna separationen av alkoholen och<br />
alkoholism från kvinnors liv. Om feministiskt inspirerade AA-grupper<br />
finns i Al-Anon och AA i USA är de inte särdeles framträdande i<br />
Finland, där de få grupper som finns närmast ses som tillfälliga<br />
anhalter för nybörjare eller för periodvisa diskussioner om<br />
kvinnospecifika frågor.<br />
Ett av de kvinnomöten som fortfarande med regelbundna mellanrum<br />
hålls i Finland startades av en AA-kvinna som tyckte att hon inte kunde<br />
gå på samma möten som sin man. Johnson (1987) beskriver en<br />
liknande situation i USA för de första kvinnomötena. Det faktum att<br />
storkonsumerande kvinnor, oberoende av om de är med i AA eller inte<br />
förefaller att ha ännu mer drickande män omkring sig - som äkta män<br />
eller fäder eller som vänner om de går in i AA - påverkar naturligtivs<br />
könsrelationerna inom AA. Sålunda torde det för en kvinna som går<br />
med i AA vara lättare, mer normalt, att få nära vänner bland männen i<br />
AA än för männen att få detsamma bland sina kvinnliga<br />
alkoholistbekanta. Många kvinnliga AA-medlemmar anser det också<br />
vara svårt om inte omöjligt att hitta sig en (ny) man utanför AA. För en<br />
man är det fortfarande lämpligare att ha sin hustru/kvinna i ickedrickande<br />
Al-Anon.<br />
MÄN SOM MEDLEMMAR I AL-ANON<br />
Mycket av AA-litteraturen såväl som Al-Anons egen litteratur har<br />
handlat om mannen-alkoholisten och kvinnan-hustrun - den ickealkoholiserade.<br />
Appel (1991) och bl.a. Harper & Capdevila (1990) har
189<br />
fört fram att det finns en medicinsk tradition inom vilken<br />
alkoholisthustrun ses som speciellt patologisk - som någon som<br />
orsakat eller understött den andras (mannens) alkoholism. Män har<br />
inte varit objekt för ett dylikt medicinskt intresse - man har nog<br />
intresserat och oroat sig för deras alkoholism, men inte för deras<br />
relationer till andra närstående, vare sig alkoholiserade eller ickealkoholiserade.<br />
Enligt amerikanska Al-Anons egna undersökningar<br />
1987 är 12 % av Al-Anon medlemmarna män - i Finland finns det i Al-<br />
Anon bara en handfull män. I USA är också kvinnornas andel av<br />
medlemmarna i AA högre - upp till 35 %.<br />
Inte heller tidigare, t.ex. då Al-Anon grundades i USA på 1950-talet, var<br />
dock män som partners eller släktningar helt okända. I den första<br />
utgåvan av Al-Anons mest populära bok (Al-Anon 1955) tar man upp<br />
två drag som man anser vara specifika för män till alkoholiserade<br />
hustrur: å ena sidan var de undantag eftersom män sällan förblev gifta<br />
med en alkoholiserad kvinna. Å andra sidan ansåg man det vara<br />
lättare för en man att leva vid sin alkoholisterade hustrus sida och bära<br />
hela ansvaret för det gemensamma hemmet, eftersom mannen ju från<br />
början hade ansvaret för hemmet i form av lönearbete och ekonomi.<br />
Jane Martins innehållsanalys (1988) av två upplagor av en Al-Anon<br />
bok visar att Al-Anons program bytt tyngdpunkt från 1950- till 1980talet.<br />
Om programmet till en början fokuserade på de problem en<br />
anhörig hade att anpassa sig till alkoholismen, framhävs på 1980-talet<br />
vikten av personlig utveckling och mognad. Delvis torde denna<br />
förändring ha skett mot bakgrund av att rekryteringen till Al-Anon under<br />
årens lopp breddats - att inte endast hustrur och äkta män utan också<br />
föräldrar, syskon och vänner till alkoholister anslutit sig till Al-Anon och<br />
att den senare utgåvan sålunda skall motsvara de nya medlemmarnas<br />
behov. Dels torde det också vara fråga om en intern utveckling -<br />
största delen av all Al-Anon litteratur har skrivits under 1970- och 1980talen.<br />
Även om det fortfarande finns väldigt få män med i Al-Anon i Finland är<br />
det inte omöjligt att deras antal i en nära framtid skulle kunna öka.<br />
Kvinnorna dricker idag mera än för tjugo år sedan och sålunda finns<br />
det flera presumtiva manliga kandidater för Al-Anon. Vidare förefaller<br />
Minnesota- modellen, som tillämpas vid några vårdhem i Finland, att<br />
attrahera speciellt kvinnor och kan, genom att också den vård som ges<br />
där framhäver betydelsen av alkoholistens familj, bidra till en ökad<br />
rekrytering av män till Al-Anon. Men tillsvidare har den förändrade
190<br />
betoningen i programmet som också är uppenbar i Finland (Rosenqvist<br />
1990) skett bland kvinnorna själva - bland hustrur och ett ökande antal<br />
mödrar.<br />
Även om kvinnor i Al-Anon numera i större utstäckning ägnar sig åt sig<br />
själv och sin egen personliga utveckling och Al-Anon på det sättet<br />
faktiskt kan verka emanciperande återstår en grundläggande skillnad i<br />
medlemsskap i å ena sidan AA, å andra sidan Al-Anon. I Al-Anon är<br />
man medlem genom en annan person, via en relation - hustru, syster,<br />
bror eller mor till en alkoholist; medlemsskap i AA är direkt och<br />
individualiserat. Populära Al-Anon termer och tankesätt, som förefaller<br />
att ha uppkommit just ur de kvinnliga anhörigas situation (t.ex. "detach"<br />
- att ta avstånd ifrån utan att dock lämna; "enable" - att möjliggöra, dvs<br />
att sluta upp att sköta om hela hushållet eller mannens sysslor) ser ut<br />
att ha varit användbara även för beskrivningar av mäns situation då de<br />
lever i närheten av en alkoholist: också män gömmer undan flaskor för<br />
sina alkoholiserade hustrur, ljuger för arbetsgivare och vänner när det<br />
behövs, och lär sig att leva praktiskt taget ensamma i ett förhållande.<br />
Men det är troligare att det är den nya fokuseringen på individen<br />
snarare än på relationen som lockar män till Al-Anon. "Den nya<br />
mannen", den nya mansrollen, kan man hitta i den man som anslutit<br />
sig Al-Anon efter att hans hustru redan varit nykter en längre tid, och<br />
de dagliga problemen inte är akuta.
LITTERATURHÄNVISNINGAR<br />
191<br />
Appel, Christa (1991): Frauen - Alkohol - Gesellschaft. Zur Relevanz<br />
und Aktualität der amerikanischen Temperenzbewegung. Lambertus-<br />
Verlag, Freiburg im Breisgau.<br />
Aaltonen, Iiris (1990): AA-liikkeen suomalaisessa jäsenlehdessä<br />
julkaistujen naisten ja miesten kirjoitusten vertailua (En jämförande<br />
analys av mäns och kvinnors skriverier i AA-rörelsens finska<br />
medlemsblad); Pro gradu avhandling i sociologi, Helsingfors<br />
universitet, Sociologiska institutionen, mars 1990 (opublicerad).<br />
Alanen, Leena (1989): Perhe, valta ja sukupuoli (Familj, makt och kön),<br />
I Sosiaalipolitiikka 1989 / Socialpolitik 1989, Socialpolitiska föreningens<br />
årsbok, 14. årgången.<br />
Connell, R.W., (1987): Gender & Power. Society, the Person and<br />
Sexual Politics, Polity Press, UK.<br />
Davies, Bronwyn (1990): The Problem of Desire, I: Social Problems,<br />
Vol. 37, No 4, Nov 1990, 501-516.<br />
Devault, Marjorie L. (1990): Talking and Listening from Women's<br />
Standpoint: Feminist Strategies for Interviewing and Analys, I: Social<br />
Problems, Vol. 37, 1, Feb. 1990, 96-116.<br />
Goffman, Erving (1977): The Arrangement between the Sexes, I:<br />
Theory and Society, Vol 4, No 3, Fall 1977 pp 301-331.<br />
Haavind, Hanne (1982): Makt og kjaerlighet i ekteskapet, i: Haukaa &<br />
Hoel & Haavind, red.: Kvinneforskning: Bidrag til samfunnsteori.<br />
Festskrift till Harriet Holter. Kvinnors levekår og livslöp.<br />
Universitetsforlaget, Oslo.<br />
Haavio-Mannila, Elina & K. Kauppinen-Toropainen & I. Kandolin<br />
(1989): Naisten juomatavat mies- ja naisvaltaisilla aloilla (Women's<br />
drinking patterns in male and female dominated occupations), I:<br />
Alkoholipolitiikka 6, pp 280-296.<br />
Harper, Jeane & C. Capdevila (1990): Co-dependency: A Critique, I:<br />
Journal of Psychoactive Drugs, Vol 22, 3, Jul-Sep, 285-292.
192<br />
Johnson, Hazel Cameron (1987): Alcoholics Anonymous in the 1980s:<br />
Variations on a theme. Dissertation UCLA.<br />
Kaskutas, Lee (1989): Women for Sobriety: a qualitative analysis, i:<br />
Contemporary Drug Problems, Summer 1989, pp 177-200.<br />
Martin, Jane (1988): The Evolution of Al-Anon: a content analysis of<br />
stories in two edition of its "Big Book" SAHS 278. December 5, 1988<br />
(term paper, Berkeley).<br />
Mäkelä, Klaus (1990 a): Preliminary results of a survey of Finnish AA<br />
groups. February, ICSAA Working papers.<br />
Mäkelä, Klaus (1990 b): Preliminary results of a survey of Finnish AA<br />
meetings. August, ICSAA Working papers.<br />
Nordenstam, Kerstin (1990): Hur talar kvinnor och män till vardags<br />
(How do women and men talk in everyday life). I: Kvinnovetenskaplig<br />
tidskrift 1/90, 32-42.<br />
Oakley, Ann, (1989): Women's studies in British sociology: to end at<br />
our beginning, i: The British Journal of Sociology, Vol 4, No 3, pp 442 -<br />
470.<br />
Peterson, John (1989): AA as a social organization/ social network,<br />
ICSAA Working Paper.<br />
Robinson, David (1979): Talking out of Alcoholism. The Self-Help<br />
Process of Alcoholics Anonymous. Croom Helm London.<br />
Rosenqvist, Pia (1990): Al-Anon in Finland. Papper presenterat vid the<br />
Annual Meeting of the Kettil Bruun Society for Social and<br />
Epidemiological Research on Alcohol, June, Budapest; ICSAA Working<br />
Paper.<br />
Schmidt, Catherine & L. Klee & G. Ames (1990): Review and analysis<br />
of literature on indicators of women's drinking problems, I: British<br />
Journal of Addiction, 85, 179-182.
193<br />
Simpura, Jussi (ed) (1987): Finnish Drinking Habits. Results from<br />
Interview Surveys Held in 1968, 1976 and 1984. The Finnish<br />
Foundation for Alcohol Studies.<br />
Tannen, Deborah (1990): You just don't understand. Women and men<br />
in conversation. William Morriow & Company, Inc. New York.<br />
The Al-Anon Family Groups, a Guide for the Families of Problem<br />
Drinkers, 1955, Al-Anon Family Group Headquarters, NY.<br />
Vourakis, Christine (1989): The Process of Recovery for Women in<br />
Alcoholics Anonymous: Seeking Groups "Like me", dissertation, UC<br />
San Fransisco.
194<br />
"Ingenting är omöjligt" - intryck<br />
från ett behandlingshem för<br />
kvinnor *<br />
Karen Leander, Tjurbergsgatan 27 B, S-118 56 Stockholm<br />
"Där jag jobbade förut hade det blivit någon slags slentrianmässig<br />
sanning att kvinnliga klienter var rätt så besvärliga, att det var<br />
lättare med manliga klienter. Så småningom insåg jag att det inte<br />
finns någon grupp i Sverige som är så bespottad, så nedtryckt<br />
som missbrukande kvinnor. De själva var inte medvetna om det.<br />
Andra kvinnor existerade inte för de här kvinnorna. De kan inte få<br />
vara på blandade ställen - de är utnyttjade hela tiden, får aldrig<br />
vara i fred" (Föreståndare för kvinnligt behandlingshem, intervju<br />
1990)<br />
Det finns inte många behandlingshem i Sverige där såväl klient- som<br />
personalgruppen utgörs av enbart kvinnor. Men det börjar finnas allt<br />
flera av dem, och de är redan av ökande intresse för utvärdering trots<br />
sin nybörjarstatus. Idéerna inom missbruksvården angående en- eller<br />
tvåkönade behandlingsinstitutioner har gått i vågor. En författare menar<br />
att det var "först under 1970-talet som det nästan blev regel med<br />
tvåkönade behandlingshem" (Larsson 1986, 99), men att idéer om att<br />
vårda kvinnor separat för sig då igen började växa fram. I de nya<br />
klientrörelserna på 1960- och 1970-talet och i av Maxwell Jones'<br />
inspirerade terapeutiska samhällen var tvåkönade institutioner det<br />
självklara, påstår Larsson. Då försökte man se det generella i<br />
människors problem och baserade vården på en helhetsprincip.<br />
* Artikeln är skriven inom ramen för ett projekt som ursprungligen initierades<br />
av V-kollektiven och Stiftelsen Kvinnoforum. Kvinnoforum finns i Stockholm,<br />
adress: Västerlånggatan 75, I tr, S-111 29 Stockholm.
195<br />
Småningom hördes röster från fältet och bland forskare att de konkreta<br />
behov som kvinnor med missbruksproblem hade och de strukturella<br />
orsaker som låg bakom deras missbruk hade försummats (för<br />
diskussioner om denna utveckling även i andra länder, se Ettorre 1986<br />
och Oppenheimer 1989). Kvinnorna var oftast i minoritet på<br />
behandlingsinstitutionerna. Därmed förblev kvinnorna och deras behov<br />
osynliga och i värsta fall blev de utnyttjade. Man påpekade att<br />
existerande missbruksteorier, behandlingsmetoder och modeller i stort<br />
sett byggde på erfarenheter med manliga missbrukare, och att de utan<br />
ändringar tillämpades på kvinnorna. Som svar på detta införde många<br />
tvåkönade ställen "kvinnogrupper" (se också Oppenheimer 1989, 179;<br />
Bottoms & Pratt 1989). En annan reaktion var etablerandet av<br />
Stiftelsen Kvinnoforum, där kvinnoperspektivet skulle läggas även på<br />
missbruksfrågor.<br />
Även intresset för behandlingshem enbart för kvinnliga klienter ökade.<br />
Ett sådant behandlingshem med enbart kvinnlig personal startades i en<br />
medelstor stad i Sverige 1989/90. Målgruppen bestod av kvinnor med<br />
alkohol- och/eller narkotikamissbruk som länge hade varit med i<br />
svängen, som hade missbrukats som kvinnor och som hade dåligt<br />
självförtroende. Hemmet var således inte avsett för välanpassade<br />
kvinnor. Under en period mellan sex månader och ett år efter att<br />
dörrarna öppnats intervjuade jag de flesta av klienterna (9 kvinnor,<br />
medelåldern 38 år) och den personal som arbetade där (8 kvinnor,<br />
medelåldern 40 år). Syftet med intervjuerna var inte att beskriva dessa<br />
kvinnor i detalj med hänsyn till bakgrund, missbruk, utbildning eller<br />
arbete eller att mäta effektiviteten av behandlingen, utan att fånga<br />
deras upplevelser av behandlingshemmet. Materialet insamlades<br />
under den tid jag var anställd av Stiftelsen Kvinnoforum.<br />
Klienterna hade varit på behandlingshemmet under olika långa<br />
tidsperioder (från två veckor till nio månader). I slutet av<br />
intervjuperioden hade tre av de intervjuade avbrutit sin behandling och<br />
lämnat behandlingshemmet, fyra hade fullföljt behandlingen och börjat<br />
jobba ute och bo på "utsluss" eller hemma och tre var fortfarande<br />
under behandling. Jag försökte ställa nästan identiska frågor både till<br />
personalen och klienterna angående kvinnornas bakgrund, om hur det<br />
kändes att vara enbart med kvinnor, om relationerna inom<br />
klientgruppen, inom personalgruppen och grupperna emellan, om<br />
regler och beslutsfattande, om schemat och om hur vardagen<br />
fungerade.
196<br />
Utformningen av behandlingshemmet påverkades i hög grad av idéer,<br />
erfarenheter och visioner som föreståndaren hade utvecklat under<br />
många års arbete med marginaliserade och missbrukande kvinnor.<br />
Detta är inte alldeles ovanligt då något nytt, liksom detta<br />
behandlingshem, kommer igång (även om behandlingshemmet inte är<br />
det första i sitt slag). På basen av diskussionerna kunde hennes filosofi<br />
summeras på följande sätt: (1) denna klientgrupp har ett starkt behov<br />
av att upptäcka det kvinnliga inom och omkring sig; (2) behandlingen<br />
skall vara individuellt anpassad vad gäller innehåll, längd och motiv för<br />
utskrivning; (3) återfall och "trassel" är en naturlig del av<br />
missbruksbehandlingen som kan användas som ett viktigt led i ett<br />
förändringsarbete (för en liknande beskrivning av RFHLs syn på<br />
behandling, se Björling 1976, 53). Föreståndaren grundade modellen<br />
på tanken att en förändring alltid är möjlig, även om vägen till<br />
förändring kan vara lång och ojämn. Hennes synsätt verkar falla in i en<br />
humanistisk tradition präglad av personer som efter många års arbete<br />
inom olika typer av kontrollinstanser anser att den största faran<br />
gentemot humanistiska värderingar snarast finns i "systemet" och dess<br />
representanters sätt att hantera individer än i de senares asociala<br />
beteende (såom t.ex. Franco Basaglia (1979) och den italienska<br />
demokraktiska psykiatriska rörelsen och Karl-Erik Törnqvist (1979) och<br />
den svenska rättspsykiatriska utvecklingen under 1970-talet).<br />
På basen av intervjuerna (och delvis diskussionerna) kan man lyfta<br />
fram<br />
fyra drag, som var utmärkande för kvinnornas upplevelser av<br />
behandlingshemmet:<br />
- det fanns bara kvinnor i huset<br />
- det var "svårt att straffa ut sig"<br />
- behandlingssamtal ägde rum enskilt (inte i grupp)<br />
- vardagen präglades av ständigt förhandlande och en atmosfär<br />
av att "ingenting är omöjligt".<br />
Mycket tyder på att dessa fyra drag var ömsesidigt beroende av<br />
varandra åtminstone under den tid jag gjorde intervjuerna, och att de<br />
tre sistnämnda var möjliga just genom att omgivningen var helt<br />
kvinnlig.<br />
Det är inte obekant att vård också brukar innehålla inslag av kontroll.<br />
Motsättningar mellan personalens och klienternas värderingar och<br />
synsätt leder till konflikter och olika strategier för att `normalisera`
197<br />
klienterna. Man vill ändra klienternas beteende, attityder och/eller<br />
livsstil. Ofta sker detta genom regler och bestraffning av icke önskvärt<br />
beteende, eller genom att dagsschemat, som upptar vardagliga<br />
sysselsättningar, måltider o.s.v. innebär någon form av socialisering<br />
och konformitet med rådande värderingar. Vad klienten skall straffas<br />
för eller socialiseras till är förmodligen olika beroende på om klienten är<br />
kvinna eller man. De olika "påverkningsstrategier" som valts av en<br />
vårdinstitution beror på institutionens uppfattning om varför människor<br />
missbrukar och hur de förändras. Ett allmänt behandlingssyfte är att<br />
visa alternativ till det missbrukarliv klienterna har levt.<br />
På ett liknande sätt har personalen på behandlingshemmet jag<br />
studerade också ambitioner att visa alternativ och att motivera sina<br />
klienter till att bryta med det gamla livet. Men metoden som använts på<br />
det här behandlingshemmet - tyder närmast på ett slags försök att<br />
"avkontrollera" de kvinnliga klienterna.<br />
"ANDRA KVINNOR HAR VARIT OSYNLIGA FÖR MIG"<br />
Föreståndarens filosofi för att driva ett enkönat behandlingshem<br />
framgår ur citatet i början av artikeln. Några av de övriga vårdarna<br />
uttryckte vissa farhågor som de hade haft inför utsikten att börja jobba<br />
på en kvinnoarbetsplats, medan andra hade jobbat mycket med<br />
kvinnor:<br />
"Jag har jobbat med kvinnor tidigare, och jag gillar det. Det är<br />
lättare att jobba med kvinnor än med män, mer positivt. Förstås<br />
har det sina svårigheter, men de är mindre än då man jobbar<br />
med män. Det finns alltid en klarare hierarki när män är med och<br />
det är viktigt att vi kvinnor lär oss att lita på oss själva som<br />
kvinnor och inte väntar oss att männen fattar besluten. Det känns<br />
självklart att det finns bara kvinnor här. Det skulle inte vara<br />
samma ställe om män var med."<br />
"Det känns rätt och positivt nu att behandlingshemmet är<br />
enkönat. Ett kvinnokollektiv behövs för att varje kvinna ska ha en<br />
chans att utveckla sin kvinnlighet. Att stå på egna ben. Att prata<br />
om våldtäkt och misshandel."
198<br />
"Dessa tjejer/kvinnor har redan haft många kontakter med män;<br />
vad de behöver är kontakt med andra kvinnor. Dessa kvinnor har<br />
ingen brådska med att möta "den goda mannen", förebilden som<br />
visar dem att alla män inte är likadana som de män de har känt.<br />
Det kan de göra nästa år. Först måste de lära känna kvinnor."<br />
De intervjuade klienterna berättade om ett liv utanför<br />
behandlingshemmet som varit ganska tomt på andra kvinnor. Missbruk<br />
var sällan någonting de kopplade ihop med andra kvinnor. Andra<br />
kvinnor var ofta ganska osynliga för dem ("jag är paff när tjejer kommer<br />
upp till mig och säger att vi har träffats - jag har aldrig sett dom") och i<br />
missbrukarlivet skedde mycket tillsammans med, av och genom män.<br />
De flesta av dessa kvinnor har heller aldrig tidigare varit på en enkönad<br />
institution (det närmaste var ett kvinnofängelse med blandad personal).<br />
Flera hade känt och visat motstånd mot att komma till ett ställe med<br />
enbart kvinnor men alla hade - av olika skäl - småningom började<br />
uppskatta den helt kvinnliga miljön och de skillnader i tillvaron som den<br />
medförde:<br />
"Det här är mitt första ställe med bara kvinnor. Jag trodde att det<br />
skulle vara bråk och intriger, men det är skönt."<br />
"Det här var nytt för mig. Jag ville pröva. Jag har inte haft<br />
kvinnliga vänner. Kvinnor verkar förstå varandra bäst. Min fd man<br />
misshandlade mig, dominerade. Han tryckte ner mig. Nu är jag<br />
överraskad över hur mycket klienterna har gemensamt. Man är<br />
inte ensam (med att vara missbrukare och ha barn och<br />
skuldkänslor). Mitt självförtroende har varit nollställt."<br />
Kvinnor har skrämt mig; andra kvinnor är vackrare, smartare, har<br />
konkurrerat om killar. Nu är det mysigt att vara med kvinnor. Här<br />
kan jag bara vara mig själv och vara accepterad och respekterad<br />
för vem jag är, inte för att jag är duktig och kan någonting..."
199<br />
DET ÄR "SVÅRT ATT STRAFFA UT SIG"<br />
"Huvudregeln" i huset är drogfrihet. Ansvaret för att den upprätthålls<br />
delas gemensamt av klienterna och personalen. Detta innebär att<br />
kontrollåtgärder och sanktionsstrategier inte är det första man tar till för<br />
att försäkra sig om att "regeln" följs. Principen om den individuellt<br />
anpassade behandlingen tolkas så, att misslyckade permissioner,<br />
återfall, missbruk och andra "regelbrott" inte skall leda till automatisk<br />
utskrivning. Istället bestäms sådant från fall till fall. Några vårdare<br />
berättar:<br />
"När en klient trillar dit, säger vi inte att `du har missbrukat vårt<br />
förtroende, ut med dig, klara du dig så gott du kan`. Gränsen är<br />
individuell ... Det är då klienterna behöver mycket."<br />
"Människor tar ansvar när de får det; man kan inte<br />
kontrollera/straffa klienter i behandling. Man kväver dem (såväl<br />
som möjligheterna till tillväxt)."<br />
"Det går inte att kontrollera en sådan sak. Vi kan inte ta över<br />
ansvaret för klienternas drogfrihet. En personalgrupp kan aldrig<br />
garantera det - utan mycket kontroll eller klienternas medverkan."<br />
Kombinationen att `det är svårt att straffa ut sig` och principen om det<br />
gemensamma ansvaret orsakade mycket diskussion när jag besökte<br />
behandlingshemmet. Vissa klienter blev utskrivna, andra fick<br />
återkomma, båda efter misslyckade permissioner osv. Var gränsen går<br />
och hur detta avgörs var svårt att precisera. Många från både<br />
personal- och klientgruppen ansåg att gränsen var nådd om klienten<br />
systematiskt gjorde regelbrott, t.ex. använde permissioner för<br />
"helgmissbruk". Användning av kontrollåtgärder (t.ex. om och när<br />
urinprov skulle tas, permissionsförbud en viss tid efter ett återfall) gav<br />
upphov till meningsskiljaktigheter inom personalgruppen. Men ingen<br />
menade att principen att "det var svårt att straffa ut sig" skulle ändras -<br />
även om några eftersträvde justeringar i tillämpningen.<br />
"Dessa kvinnor, de är mycket vana vid att misslyckas, att<br />
bemötas med `straff` ... De skulle knappast märka ifall samma<br />
mönster upprepades här, det skulle ju bara bekräfta vad de redan<br />
känner till." (vårdare)
200<br />
"Det skulle vara löjligt ... Det finns ingen kontroll i världen som<br />
skulle avhålla mig om jag ville ... Om man skulle bli avstängd<br />
härifrån ... skulle det inte avskräcka mig. Tvärtom..." (klient)<br />
SAMTAL SKER I ENSKILDHET<br />
"Behandlingssamtal" hålls två gånger i veckan mellan en klient och<br />
hennes kontaktperson från personalgruppen. Behandlingsinriktningen<br />
beskrevs för mig av en vårdare som "jagstödjande" och uppfostrande (i<br />
positiv betydelse). För de flesta klienterna var samtalen viktiga. En<br />
klient tyckte att det mest var kontaktpersonen som pratade, medan<br />
någon av vårdarna tyckte det motsatta. Det rådde en viss oenighet<br />
mellan klienterna och personalen om hur djupt man gick under dessa<br />
samtal. Klienterna tyckte, oftare än personalen, att man gick djupt inpå<br />
problem (det "smärtsamma"). Då jag frågade en vårdare om vilka<br />
teman som tas upp under samtalen nämnde hon "deras dåliga<br />
självförtroende, att de mår dåligt, deras ilska - de smärtsamma<br />
sakerna". Klienterna nämnde några teman de ville ta upp i samtalen:<br />
"att ha tålamod inför livet, att bli av med min envishet"; "killen som tog<br />
knark in i mitt hem"; "att jag känner mig sexuellt utnyttjad"; "om man<br />
inte uppnår sina mål i livet, vill man bedöva sig"; "sex och kroppar".<br />
Hela den behandlande personalen hade en viss träning i psykologi,<br />
men det var inte tänkt att man skulle bedriva psykoterapi på<br />
behandlingshemmet. En förklaring till detta var att om man väljer att gå<br />
in i djup psykoterapi, bör klienterna själva kunna få välja om de vill<br />
underkasta sig det och välja dess form - och denna möjlighet fanns inte<br />
på behandlingshemmet. Dessutom hade många klienter inte tillräcklig<br />
"inre ordning" för att ta emot djup psykoterapi. Behandlingstiden var<br />
också för kort till psykoterapi. Även om avsikten var att behandlingen<br />
skulle fortgå i 8-12 månader, kräver psykoterapin en ännu längre<br />
behandlingsperiod.<br />
"Klienterna ska till terapi efter att ha varit här. Det skulle vara för<br />
jobbigt för dem att ha terapi här - här där de bor. Här på<br />
behandlingshemmet är det en fråga om att hitta alternativ."<br />
(vårdare)<br />
"Det är svårt att balansera nivån. Hur mycket svåra saker kan<br />
man ta emot, hantera, eller dämpa. Om det inte ges terapi här,
201<br />
hur hjälper man dom att bearbeta saker? Ska vi göra det här? ...<br />
Allting är fortfarande så nytt ... Samtalen är bra här på<br />
behandlingshemmet." (vårdare)<br />
En annan teknik som används på många behandlingshem -<br />
gruppsamtal - var inte eftertraktad av någon:<br />
"Alla klienter verkar nöjda att slippa behandlingssamtal i grupp."<br />
(vårdare)<br />
"Förut kunde jag inte tänka mig att prata om djupa saker på<br />
tumanhand. Gruppsamtal var bra för mig då (på ett tidigare<br />
behandlingshem). Men jag skulle aldrig vilja delta i ett<br />
gruppsamtal igen."<br />
De som uttryckte dessa åsikter om gruppsamtal menade att<br />
gruppsamtal ofta innebär gruppförtryck som kan skada en redan dålig<br />
självkänsla o.s.v.; att vissa beter sig som "översittare" i en grupp. En<br />
vårdare menade att det var viktigt för varje klient att under samtalet<br />
kunna ta upp ämnen i egen takt, på egna villkor och utan insyn från de<br />
andra på behandlingshemmet.<br />
"Det är bättre med enskilt samtal när man pratar om djupa saker."<br />
"Vi tjejer pratar i grupp ändå." "Samtal är bra för att jag är trött på<br />
vård." (klienter)<br />
STÄNDIGT FÖRHANDLANDE I EN ATMOSFÄR AV ATT<br />
"INGENTING ÄR OMÖJLIGT"<br />
Det är på behandlingshemmet nästan allting i kvinnornas liv händer -<br />
för personalen är det bara en arbetsplats. Även de mest "triviala"<br />
händelser och bestämmelser har oerhört stor betydelse för klienterna.<br />
"Man får aldrig ett "nej" härifrån ... Ingenting är omöjligt. Alla får<br />
sina behov tillgodosedda." "Schemat gör att vi inte bara är här<br />
som i förvar." (klienter)<br />
Upplevelsen av att "klyftan" mellan klienterna och personalgruppen för<br />
det mesta inte var stor spelade en viktig roll i hur klienterna beskrev
202<br />
stämningen i huset. Några uppgav dessa relationer när de besvarade<br />
frågan om vilka drag de helst ville ha kvar av behandlingshemmet:<br />
Det finns en öppenhet mellan personalen och klientgruppen. Det<br />
känns inte som "vi" mot "dem" - det finns endast "vi". Det dagliga<br />
livet fungerar bra. Personalen och klienterna är ett team."<br />
"Men det är bra att det är fritt här. Den dagliga kontakten med<br />
personalen ... inte personalkänsla. Det finns respekt för<br />
människor, missbrukare. De är inte fördömande. Respekt för<br />
människor är det mest positiva på det här stället."<br />
"Det som är oväntat är att vi har jobbat så mycket tillsammans<br />
med personalen. På andra ställen har jag mest behandlats som<br />
en patient."<br />
Atmosfären beskrevs av en klient som "tillåtande, möjliggörande". Det<br />
behövs emellertid en struktur för att hålla ordning på alla de olika<br />
behov och strömningar som finns i huset. Veckoschemat ändrades ofta<br />
under den tid då jag besökte behandlingshemmet. Några intervjuade<br />
kvinnor beskrev de första veckorna efter att dörrarna öppnats som lätt<br />
kaotiska: det fanns mycket kvar att göra i huset, flera klienter var inte i<br />
skick (eller villiga) att utföra arbete, och personalen var på språng rätt<br />
mycket p.g.a. av otaliga transporter av klienter till läkar- och<br />
tandläkarbesök och p.g.a. sina egna sjuka barn. Med tiden blev<br />
schemat fastare, t.ex. samtalen begränsades till två veckodagar och då<br />
fick inte konkurrerande aktiviteter förekomma; besök utifrån fick<br />
förekomma endast på fredagar och arbetet i köket rationaliserades,<br />
huvudansvaret bars av en anställd. Flera nya typer av samlingar och<br />
planeringsdagar infördes i schemat för att förstärka känslan av att alla<br />
fick delta i en stor del av besluten.<br />
Officiellt var inte många (om någon) av de schemalagda aktiviteterna<br />
obligatoriska. Dessutom ansågs den tid, som inte var spikad för några<br />
aktiviteter, vara fritid (och inte som i många andra anstalter där bara<br />
den tid som är spikad som fritid är fritid). Ett område där dock<br />
klienternas (och ibland personalens) olika behov kom fram gällde<br />
frågan om hur stor del av dagen som skulle vara planerad eller<br />
organiserad. Här kan man se spänningar mellan klienternas behov av<br />
att vila och tristessen som kan bli en följd av att man har för litet att<br />
göra; och mellan faran att någon `jobbar bort sina tankar` och<br />
rastlösheten.
203<br />
"Det är bra att det inte finns någon hård struktur. Bra att inte<br />
allting är spikat. Att det ändras är OK för mig. Mera plats för egen<br />
utveckling. I början tyckte jag att det var konstigt, men jag blev<br />
tvungen att tänka. Med för mycket schemalagda aktiviteter kan<br />
man fly från tankarna. Vill inte ha mera organiserat arbete."<br />
"Det finns mycket död tid, och jag tycker om det. Död tid behövs i<br />
början. Man måste hitta på någonting själv. Efter en tid, kanske<br />
ett deltidsjobb. Men inte för fort."<br />
"Det är monotont att vara på behandlingshemmet. Jag har<br />
problem med rastlöshet." "För lite att göra."<br />
SAMSPELET KAN FUNGERA SOM `AVKONTROLLERANDE`<br />
Att vara enbart med kvinnor kan sägas vara det som mest radikalt<br />
skiljer klienternas vistelse på behandlingshemmet från deras liv "ute".<br />
Interaktionen mellan klienterna och med den kvinnliga personalen<br />
visade sig ha flera oväntade dimensioner. Att vara tillsammans med<br />
enbart kvinnor var en upplevelse som tydligen ändrade klienternas syn<br />
på olika aspekter av livet - en upplevelse som var annorlunda, viktig<br />
och som klienterna inte kunde föreställa sig vara utan.<br />
Citaten nedan kommer från en bok där olika författare tar upp praktiska<br />
och teoretiska aspekter på unga kvinnors liv i marginaliserade eller<br />
institutionella (ofta straffrättsliga) sammanhang.<br />
"We must find ways of creating spaces in which girls can start to<br />
think of themselves and who they might be in new and, hopefully,<br />
far more varied ways..." (Cain 1989, 5)<br />
"And - the most political act perhaps in any woman's life - they<br />
make friends. When women talk to women anything can happen:<br />
all the emperor's nakedness can be revealed." (Cain 1989, 16)<br />
Det är möjligt att föreställa sig att det faktum att behandlingshemmet<br />
tar emot och anställer enbart kvinnor hade en viss inverkan på husets<br />
behandlingsmässiga målsättningar.
204<br />
"One of the main complaints by women addicts, and they are<br />
backed up by researchers and feminist observers, is that their<br />
problems of dependency and low self-esteem are exacerabated<br />
by the circumstances in which treatment and care are offered to<br />
them. The whole treatment world is seen as thoroughly maleoriented...<br />
The most blatant example of male-orientation in the<br />
treatment facilities is the neglect of women's emotional needs<br />
and of special issues presented by pregnancy, motherhood and<br />
child care....no adequate models of female addiction have yet<br />
been developed, and (that) the treatment models are still maleoriented."<br />
(Oppenheimer 1989, 187)<br />
Oppenheimer citerar också ett informationsblad från Meta House, en<br />
av de två helt kvinnliga terapeutiska samhällen i UK som grundar sin<br />
verksamhet på idéen att "...women coming off drugs have much more<br />
complex problems than men and need specialized care." (s. 195).<br />
Frånvaron av män frigjorde möjligen en hel del av våra klienters energi<br />
och tid, som några antyder nedan:<br />
"Här finns inte spelet mellan män och kvinnor. Det är lättare att<br />
vara sig själv. Det känns tryggt."<br />
"Jag börjar värdera killar så fort jag kommer in i ett rum och ser<br />
dom för första gången. Då tänker jag bara på att bli förälskad och<br />
inte på något annat, inte på mig själv."<br />
Det finns också kopplingar mellan principerna "enbart kvinnor" och<br />
"svårt att straffa ut sig". Från beskrivningar av klienternas liv, är det<br />
klart att många var ganska vana vid att "tjäna" män; känslomässigt,<br />
sexuellt eller genom att vara överdrivet flitiga, i hushållsarbete och<br />
dylikt, ibland kanske för att få någonstans att bo. Därför skulle man<br />
behöva reglera mycket mera på ett tvåkönat behandlingshem, inte<br />
minst sexualiteten i huset (bland klienter och mellan klienter och<br />
personal). Sexuellt utnyttjande eller "promiskuitet" skulle påverka den<br />
allmänna stämningen negativt och även svartsjuka, konkurrens eller<br />
(ned)värdering av kvinnorna baserad på deras attraktivitet och/eller<br />
beteende skulle påverka relationerna. Det ökande behovet av regler<br />
skulle innebära en mer komplex användning av kontrollåtgärder. Här<br />
kan man inte prata enbart om "kontroll av sexualitet" utan också om<br />
"sexualitet som kontroll" ("På det andra stället fanns det alltid någon tjej
205<br />
som alla killar hade sin tur med. Och det var oftast hennes eget fel.")<br />
(Schafft 1990).<br />
Den ökade kontrollen skulle sannolikt minska möjligheterna att få<br />
klienterna att solidarisera sig med husets målsättningar. På basen av<br />
intervjuerna och diskussioner förefaller dessa klienter att ha ett klart<br />
sätt att reagera när någon annan försöker få dem att göra någonting:<br />
"Trotsigheten påverkar oss alla. Men ska vi låta det styra oss?"<br />
(klient)<br />
"Jag kan behärska min trotsighet mer och mer, för att jag inte har<br />
behövt använda den ... jag får min vilja igenom ... inte så mycket<br />
att reta upp sig på och trotsa - och det är bra för det tar mycket<br />
energi." (klient)<br />
Betydelsen av trotsighet - som en slags motor - i dessa klienters liv<br />
blev klar för mig först med tiden. Man kan fråga sig om inte den roll<br />
trotsigheten spelar underskattas i många sammanhang - inte minst i<br />
institutionellt liv. Man borde ta hänsyn till den (även om man anser att<br />
vuxna människor borde kunna hantera dylikt), inte minst för att undvika<br />
att sabotera missbruksvårdens egna målsättningar genom att ibland i<br />
onödan väcka klienternas trots. Man kan också fråga sig om inte risken<br />
för allmänt utbredd trotsighet skulle öka på en blandad anstalt där det<br />
kanske är lättare att uppbringa en "vi" mot "dem" känsla, förstärkt av en<br />
slags "bandit-känsla" bland klienterna - speciellt då det gäller regler<br />
och bestraffning (inte minst angående sexuella frågor).<br />
Mitt intryck av behandlingshemmet var att de fyra dragen som utmärkte<br />
det och samspelet dem emellan på många sätt föreföll att minska<br />
trotsigheten hos klienterna, även om kanske personalen inte var<br />
medveten om det.<br />
Det finns också möjliga kopplingar mellan behandlingsform och<br />
principen "det är svårt att straffa ut sig". Om man anser att återfall eller<br />
andra "misslyckanden" är ett viktigt led i behandlingen, kan inte då<br />
regler eller ett mera repressivt förhållningssätt bland personalen<br />
"skrämma bort" samtal om dem? Ifall inte förhandlingar skulle finnas<br />
skulle det hållas tyst om återfall och samtidigt skulle faktiskt eventuella<br />
framsteg förbli i skymundan ("Den här gången slutade jag dricka efter<br />
två bärs - det var första gången det.").
206<br />
Det faktum att samtalen sker på tumanhand underlättar antagligen<br />
också användandet av återfall i behandlingssyfte. Konfrontationer eller<br />
utlämnanden i gruppsammanhang kunde på ett negativt sätt påverka<br />
klientens motivation att tala om sina fel eller t.o.m. uppmuntra henne<br />
att återvända till det gamla livet. Föreståndaren menade att dessa<br />
kvinnor ofta i början "tänkte som män" angående regler, rättvisa, halft<br />
militanta förhållningssätt. Gruppsamtal (och ibland krav på<br />
"millimeterrättvisa") skulle i så fall motverka principen om individuellt<br />
anpassad behandling. Det har sagts att teorin bakom grupptryck har<br />
baserats mer på vad man vet om unga män än om unga kvinnor<br />
(Oppenheimer 1989, 185; om att män ofta allierar sig med varandra<br />
och dominerar i grupper, s. 188).<br />
De enskilda samtalen skulle kanske också vara annorlunda om<br />
kontaktpersonen var en man. Några klienter gjorde gällande att de<br />
kunde tänka sig att prata med manlig personal om brott och missbruk<br />
men absolut inte om sex eller våld. I temadagsdiskussioner om "våld<br />
mot kvinnor" blev det klart att många klienter hade utsatts för våld och<br />
övergrepp, förnedring och utnyttjande. Ett problem är kanske att<br />
flickors/kvinnors affektiva liv tolkas för ensidigt och/eller nedvärderas:<br />
"But the assumption that emotional expression is intrinsically<br />
negative and that emotional responses are unaffected by social<br />
and material processes has to be challenged. Perhaps it is rather<br />
the lack of overt emotionality amongst boys and men which<br />
should be problematized... The emotionality of `troublesome girls`<br />
is usually problematized and even feared. ....As long as they are<br />
effectively told that their emotional responses are `crazy` their<br />
confidence in their right to express themselves will be<br />
undermined." (Hudson A 1989, 210)<br />
Att manliga klienter använder samtal (speciellt om problem) på ett helt<br />
annat sätt än vad kvinnor gör har visats i en studie (Kersten 1989). För<br />
pojkarna vid en ungdomsinstitution i Tyskland var samtal en strategi för<br />
att uppnå någonting, för flickorna var det däremot "en relational<br />
activity".<br />
Att behandlingshemmet är enbart för kvinnor påverkar också i högsta<br />
grad klienternas vardag och eventuellt möjligheterna till mångsidig<br />
utveckling. I syftet att öka klienternas autonomi, kan denna period<br />
erbjuda kvinnorna en chans att utveckla sina skickligheter och sitt
207<br />
självförtroende i att tala, förhandla, hävda sig och kämpa för sina egna<br />
målsättningar (även i grupper):<br />
"Kvinnliga klienter är mer lydiga än manliga." (vårdare)<br />
"Vi är väldigt vårdanpassade, vårdvana. Det tar tid för oss att lära<br />
oss att säga ifrån. Vi måste lära oss att våga." (klient)<br />
Det finns mycket i det vardagliga livet på en blandad anstalt som kunde<br />
reproducera traditionella könsroller och påminna om mäns<br />
överordnade och kvinnors underordnade position i samhället<br />
(socialisering av klienter till traditionella könsroller hör t.o.m. till några<br />
vårdinstitutioners målsättningar, och den interna kontrollen kan<br />
baseras på detta; se Kersten 1989, 144). Jag har redan nämnt några<br />
aspekter av detta - bl.a. nedvärdering av kvinnliga klienter och deras<br />
behov. Hur arbetsdelning och aktiviteter organiseras är viktigt, och på<br />
den här fronten verkar medvetenheten ha ökat i Sverige -i alla fall kring<br />
konkreta frågor (att t.ex. fritidspengar inte skall riktas enbart på manliga<br />
aktiviteter bara för att männen utgör en majoritet). Många behandlare<br />
berättar att uppgivande av droger ofta följs av en känsla av tomhet och<br />
tristess, vilket i sin tur ökar risken för att man återvänder till det gamla<br />
och välbekanta. Detta gäller även på behandlingshem - och här är<br />
risken bl.a. den att klienterna återgår till kända förhållningssätt till det<br />
motsatta könet:<br />
"För ett framgångsrikt behandlingsarbete måste denna flykt in i<br />
den traditionellt kvinnorollen till varje pris bekämpas." (Larsson<br />
1986, 110)<br />
Också mönstren för fysisk kontakt kunde ändras genom mäns närvaro<br />
i behandlingshemmet. Jag upplevde att atmosfären i<br />
behandlingshemmet inkluderade mycket kramande under vissa<br />
perioder, både som ett uttryck för glädje och som ett sätt att trösta<br />
varandra. Eftersom kvinnor dels kramar varandra och dels kramar män<br />
(och vice versa) betydligt oftare än män kramar män (Kersten 1989,<br />
13), kan man föreställa sig att kvinnor på en blandad institution skulle<br />
kunna utsättas för stor påtryckning att stå för den här delen av det<br />
dagliga livet.<br />
Tillsammans kan de fyra dragen medverka till att (tillfälligt) bryta vissa<br />
mönster i de kvinnliga klienternas liv - både som missbrukare och som<br />
kvinnor, de mönster som representerar deras dubbelt underordnade
208<br />
ställning i vårt samhälle. Varken principen "enbart kvinnor" eller<br />
principen "svårt att straffa ut sig" har varit helt oproblematiska, speciellt<br />
inte den senare. Möjligen kan den här modellen för ett behandlingshem<br />
- med dess icke-bestraffande, tillitsfulla, varma hantering av klienterna<br />
- ses bara som en ny (kontroll) teknik för att få klienterna att rätta sig<br />
efter husets målsättningar. Men modellen har, även om den vore en<br />
medveten kontrollstrategi, sina fördelar; den avlägsnar, i alla fall<br />
temporärt, mycket sådant som kännetecknar kvinnors plats i<br />
samhällshierarkin.<br />
AVSLUTANDE KOMMENTARER<br />
Det är något ironiskt att det idag inte är någon bra tidpunkt att<br />
förespråka nya behandlingsformer eller inrikta sig på speciella grupper.<br />
Ekonomiska nedskärningar inom den offentliga sektorn samt<br />
ideologiska svängningar kan motverka nya försök och omläggningar<br />
(se Oppenheimer 1989, 182). Medan standardiserade format och<br />
program idag slår igenom inom flera områden (inte minst inom<br />
kriminalvård och ungdomsvård), visar empirisk och teoretisk forskning<br />
att favorisering av och fokusering på det allmänna på bekostnad av det<br />
specifika missgynnar kvinnor på institutioner (Oppenheimer 1989, 177;<br />
Hudson B. 1989, 112).<br />
För att undvika att begränsa alternativen för missbrukande kvinnor<br />
ännu mera, måste vi mycket mera medvetet motverka de skadliga<br />
effekterna av att konformistiska könsroller används som socialiserings-<br />
och kontrollmedel inom missbrukarvården. Stora problem skapas ifall<br />
kvinnor med missbruksproblem tas omhand inom program som inte är<br />
anpassade till deras behov. Med kännedom om det liv som många av<br />
dessa kvinnor lever och vad många utsätts för, har vi ett speciellt tungt<br />
ansvar att inte tvinga dem tillbaka till det livet. Vi behöver flera<br />
upplysningar om kopplingen mellan avvikande beteende och<br />
könsidentitet och effekterna av könspolitik på avvikelse och<br />
marginalisering (Kersten 1989, 144). Vi behöver också mera forskning<br />
om kvinnor inom missbruksvården och om deras särskilda behov.
LITTERATUR<br />
209<br />
Basaglia, Franco (1979): Personligt meddelande.<br />
Björling, Bam (1976): Istället för vård. SRK/URK-RFHL, Stockholm.<br />
Bottoms, Anthony E. & John Pratt (1989): "Intermediate treatment for<br />
girls in England and Wales" ingår i: Cain (red.) Growing up Good:<br />
Policing the Behaviour of Girls in Europe. SAGE Publications, London,<br />
158-176.<br />
Cain, Maureen (red.) (1989): Growing up Good: Policing the Behaviour<br />
of Girls in Europe. SAGE Publications, London.<br />
Ettorre, Betsy (1986): "Women and Substance Abuse 1: Exploring Key<br />
Issues" (s 3-16) och "Women and Substance Abuse 2: Guidelines for<br />
Future Research and Practice" (s 17-34) ingår i: Kvinnoforskning kring<br />
rusmedel 2. NAD-publikation nr 14, Helsinki.<br />
Hudson, Annie (1989): "'Troublesome girls': Towards alternative defini-<br />
tions and policies" ingår i: Cain (red.) Growing up Good: Policing the<br />
Behaviour of Girls in Europe. SAGE Publications, London, 197-219.<br />
Hudson, Barbara (1989): "Justice or Welfare? A comparison of recent<br />
systems" ingår i: Cain (red.) Growing up Good: Policing the Behaviour<br />
of Girls in Europe. SAGE Publications, London, 96-113.<br />
Kersten, Joachim (1989): "The institutional control of girls and boys: An<br />
attempt at a gender-specific approach" ingår i: Cain (red.) Growing up<br />
Good: Policing the Behaviour of Girls in Europe. SAGE Publications,<br />
London, 129-144.<br />
Larsson, Stig (1986): "Strategiska problemområden vid behandlingen<br />
av kvinnliga alkoholmissbrukare" (s 99-116) ingår i: Kvinnoforskning<br />
kring rusmedel 2. NAD-publikation nr 14, Helsinki.<br />
Oppenheimer, Edna (1989): "Young female drug misusers: Towards an<br />
appropriate policy" ingår i: Cain (red.) Growing up Good: Policing the<br />
Behaviour of Girls in Europe. SAGE Publications, London, 177-196.
210<br />
Schafft, Angelika (1990): "Former for sosial kontroll eksemplifisert<br />
gjennom seksualitet" i Nordisk Tidskrift for Kriminalvidenskab, s 178-<br />
191, Köpenhamn.<br />
Törnqvist, Karl-Erik (1979): Personligt meddelande.
211<br />
Vilka kvinnor söker hjälp för<br />
alkoholproblem och vilka går<br />
det bra för?<br />
En social och socioekonomisk översikt från EWAenheten<br />
Lena Dahlgren, EWA-enheten, Magnus Huss klinik, Karolinska<br />
sjukhuset, Box 60500, S-104 01 Stockholm<br />
Vid Magnus Huss klinik, Karolinsa sjukhuset, drivs sedan 1981 en<br />
enhet för kvinnor med alkoholproblem, EWA (the Karolinska Project for<br />
Early Treatment of Women with Alcohol Addiction), vars målsättning är<br />
att nå kvinnor i tidigt skede av en beroendeutveckling, kartlägga denna<br />
patientkategori och utveckla behandlingsprogram.<br />
Patienterna har studerats i olika avseenden såväl medicinskt som<br />
socialt och psykologiskt. Ett 30-tal studier har redovisats däribland en<br />
kontrollerad behandlingsstudie omfattande 200 kvinnor. Signifikant<br />
bättre rehabilitering avseende såväl missbruk som social och prukisk<br />
funktion kunde visas för behandlingsgruppen i jämförelse med<br />
kontrollgruppen vid uppföljning efter två år (1). Data insamlades via<br />
intervjuer, frågeformulär, medicinsk och psykologisk undersökning och<br />
aktuella register dels vid grundundersökningen dels efter två år. Vidare<br />
bearbetning har fokuserats på social och socioekonomisk situation<br />
samt på prognosfaktorer (2).<br />
Utgör de kvinnor som aktivt söker hjälp i ett tidigt skede av<br />
alkoholberoende en grupp med särskilda karakteristika? Kan<br />
prognostiska faktorer utskiljas? Resultaten visar att materialet fördelar<br />
sig yrkesmässigt, socialt och socioekonomiskt som kvinnor i allmänna<br />
befolkningen med ett par undantag: andelen förvärvsarbetande är<br />
signifikant högre liksom andelen ensamstående. Andelen<br />
förvärvsarbetande var 93 % jämfört med 78 % bland Stor-Stockholms<br />
kvinnor i samma åldrar.
213<br />
Angående prognosfaktorer har behandlingens längd men inte<br />
arbetsfaktorer, socioekonomiska- eller familjeförhållanden säkerställt<br />
statistiskt samband med behandlingsutfallet. Bl a har prövats olika<br />
familjekonstellationer, yrkestillhörighet och arbetsgivarengagemang.<br />
Sjukvårdspersonal och produktions/distributionsanställda visade<br />
tendens till bättre och gruppen med "litterärt-pedagogiskt arbete" till<br />
sämre behandlingsresultat än övriga grupper. Vissa psykologiska<br />
karakteristika föreföll även ha positivt prognosvärde såsom god<br />
förmåga till logiskt tänkande och starkt överjag (3).<br />
Diskussion: EWA-enheten är lättillgänglig och välkänd. Framför allt<br />
kvinnor i arbetslivet tycks vara tillgängliga för information och möjliga<br />
att rekrytera, dvs kvinnor med tidiga alkoholproblem kan nås via<br />
arbetsplatsen. Ensamstående med barn är en överrepresenterad<br />
grupp, oftast unga kvinnor med små barn, psykiatriska problem och<br />
avsaknad av socialt nätverk.<br />
En av de få variabler som visade statistiskt samband med god prognos<br />
var behandlingstiden. En kvinna med begynnande alkoholproblem och<br />
intakt funktionsförmåga tycks kunna påverka sina förhållanden med<br />
hjälp av långvarigt professionellt stöd oavsett variationer i<br />
utgångsläget.<br />
REFERENSER:<br />
(1) Dahlgren, L & Willander, A. (1989): Are special treatment facilities<br />
for female alcoholics needed? A controlled 2-year follow-up study<br />
from a specialized female unit (EWA) versus a mixed<br />
male/female treatment facility. Alcoholism: Clinical and<br />
Experimental Research. 13: 499-504.<br />
(2) Dahlgren, L & Willander, A. (1990): Vilka kvinnor söker hjälp för<br />
alkoholproblem och vilka går det bra för? En social och<br />
socioekonomisk översikt från EWA-enheten. Läkartidningen.<br />
Accept för publ. okt 1990.<br />
(3) Bergman, I & Bergman, H. (1987): Efter behandling på EWAmottagningen:<br />
Kvinnor med tidiga alkoholproblem får en klar<br />
förbättring av sin psykiska hälsa. Läkartidningen. 84: 3728-31.
214<br />
De svenska<br />
riksdagskvinnornas<br />
alkoholpolitik 1922-1955<br />
Rolf Fredriksson, Geografigränd 8 C, S-902 40 Umeå<br />
I Sverige fick kvinnorna bli ledamöter i riksdagen 1922. Tre år innan<br />
infördes motbok och den var kvar till 1.10. 1955. I denna undersökning<br />
studeras de kvinnliga ledamöternas agerande i riksdagen under den<br />
period Sverige hade spritransonering.<br />
Det skrevs ibland att fick kvinnan rösträtt skulle nykterhetsfrågan få en<br />
bättre lösning än den mannen åstadkommit. Två artiklar 1907 i<br />
"Ilustrerad tidning för kvinnan och hemmet" (Idun) tyder på detta. Arla<br />
Wallis skrev att alkoholrestriktionerna måste skärpas. Rösträtt var ett<br />
måste för kvinnan. Det gav henne ökade möjligheter till att skärpa<br />
alkohollagstiftningen. Arla Wallis ansåg att hon tänkte särskilt på<br />
rösträtten för kvinnor när hon såg männen komma från krogen: "råa,<br />
raglande, svärjande, skönhetsvidriga figurer (tänk endast på deras<br />
hemkomst till hustrur och barn) ---". (Idun 1907: 189). Den andra<br />
artikeln skrevs av Ellen Idström, hon skriver att "ensam har mannen<br />
visat sig icke kunna gå i land med" de stora angelägna frågorna inom<br />
stat och kommun, t.ex. "nykterhetsfrågan". Mannens "vanmakt" och<br />
"bristande goda vilja" gjorde att Ellen Idström önskade "rösträtt och<br />
valbarhet för kvinnan", (Idun 1907: 190).<br />
Den alkoholpolitiska trenden efter förbudsomröstningen 1922 var en<br />
uppmjukning av restriktionerna för rusdryckerna. Kan den trenden även<br />
märkas bland riksdagskvinnorna? Från början var emellertid kvinnorna<br />
fåtaliga i riksdagen. Fram till 1939 hade endast 19 kvinnor valts in i<br />
riksdagen. Den första kvinnan i riksdagen var yrkesinspektrisen Kerstin<br />
Hesselgren, som valdes in i första kammaren 1922 under den politiska<br />
partibeteckningen fv (frisinnad vilde). Under hennes 20-åriga tid i<br />
riksdagen medverkade hon i 239 motioner varav 113 skrivits av henne<br />
själv (egna motioner). Kerstin Hesselgrens motioner var främst<br />
inriktade på arbetsmarknadsfrågor och handlade särskilt om
215<br />
arbetarkvinnors sociala villkor. De alkoholpolitiska frågorna förekom<br />
sällan.<br />
En frågeställning är om riksdagskvinnorna engagerade sig mera än de<br />
manliga kollegorna i det alkoholpolitiska riksdagsarbetet. Fram till 1940<br />
kom kvinnorna sällan till tals i motionerna, vilket får tillskrivas deras<br />
fåtal i riksdagen. Den iakttagelsen kan göras från år 1937 då riksdagen<br />
beslutade om en ny förordning angående försäljning av rusdrycker. Det<br />
året behandlades 67 motioner i riksdagen om alkoholpolitik. Endast i<br />
sju motioner deltog fyra riksdagskvinnor med underskrifter. En viktig<br />
motion skrevs av socialdemokraten Hildur Alvén i frågan om det<br />
kommunala vetot vid tillståndsgivning för utskänkning av alkohol.<br />
Utskottet föreslog att ta bort vetot men hon motsatte sig detta och ville<br />
ha vetot kvar för utskänkning. I riksdagen godkändes motionen, vilket<br />
innebar att det kommunala vetot blev kvar - och är så än idag.<br />
Vid 1954 års stora alkoholpolitiska beslut att avskaffa motboken och<br />
lagstifta om en ny förordning angående försäljning av rusdrycker var<br />
riksdagskvinnorna betydligt mer engagerade. De deltog i utredningen<br />
med tre deltagare av totalt 11 ledamöter och bland utskottets 20<br />
deltagare fanns fyra kvinnliga ledamöter. I utredningen om<br />
nykterhetsvården saknades dock kvinnlig representation bland de åtta<br />
riksdagsledamöterna. I riksdagen 1954 deltog 18 kvinnor av 37 med 31<br />
namnunderskrifter i 12 följdmotioner. I samband med motbokens<br />
avskaffande inlämnades 57 följdmotioner till riksdagen.<br />
Kvinnorna stod för en annan inriktning än männen i<br />
riksdagsmotionerna. I de kvinnliga motionerna fanns ofta krav om<br />
förebyggande nykterhetsvård. Det var särskilt frågor om ökade statliga<br />
bidrag till samlingslokaler för ungdomen och att främja<br />
nykterhetsorganisationerna. Riksdagskvinnorna höll ett lågt deltagande<br />
i motioner som handlade om alkoholens tillgänglighet och beskattning.<br />
I riksdagsmotionerna märks att kvinnorna var mer inriktade på<br />
kvinnofrågor än männen på manliga frågor. Ett exempel på en<br />
kvinnomotion var den som skrevs 1938 av sju socialdemokratiska<br />
riksdagskvinnor med krav att socialkuratorer anställdes för att medla<br />
där de alkoholiserade männen misshandlade hustrur och barn.<br />
Däremot förekom inget kvinnligt deltagande i de 32 motioner som<br />
skrevs i rattfyllerifrågan 1923 - 1938. Männens onyktra framfart med<br />
bilarna engagerade tydligen endast manliga riksdagsledamöter.
216<br />
Inom alkoholpolitiken undertecknade kvinnorna ofta<br />
riksdagsmotionerna tillsammans med de manliga partikollegorna. Det<br />
tyder på att partipolitiken gav upphov till samarbetsvilja mellan kvinnor<br />
och män i riksdagen. Vid någon enstaka gång fanns en speciell<br />
omtanke om de kvinnliga alkoholisterna. Ett sådant exempel är när en<br />
motion skrevs av två kvinnor att särskilda ombud borde anställas vid<br />
den kvinnliga tvångsarbetsanstalten i Landskrona. Ombudet skulle<br />
vara till hjälp vid utskrivningen av kvinnliga klienter, som oftast hade<br />
alkoholproblem.<br />
När motboken avskaffades i riksdagen fanns där ingen kvinna som<br />
motsatte sig beslutet genom att skriva följdmotioner eller reservera sig i<br />
utskottet.
217<br />
Den kollektive drikkekulturen i<br />
et kjønnsperspektiv<br />
Sosial integrasjon, sosialt nettverk og bruk av alkohol<br />
blant unge kvinner og menn<br />
Torild Hammer, Ungforsk NAVF, Gaustad Allé 21, N-0371 Oslo 3<br />
Fordelingen av alkoholkonsumet i ulike kulturer har svært mange<br />
likhetstrekk selvom gjennomsnittskonsumet kan variere mye. Dette<br />
gjelder fordelingen av konsumet både blant menn og kvinner. I følge<br />
teorien om drikkekulturens kollektive karakter, har endringer i<br />
alkoholkonsumet en kollektiv komponent. Hele grupper i befolkningen<br />
beveger seg sammen opp eller ned i konsumnivå når per capita<br />
konsumet endres, og de ulike gruppene justerer sitt konsumnivå i<br />
forhold til gjennomsnittet. Endringer i konsum er med andre ord et<br />
gruppefenomen. Dette forholdet har blant annet blitt forklart ved den<br />
sterke sammenhengen mellom forbruket av alkohol i det sosiale<br />
nettverk og individets eget forbruk. Endringer i alkoholvaner sprer seg<br />
slikt at alkoholforbrukets fordeling fortsatt forblir den samme selvom<br />
gjennomsnittskonsumet endres. Teorien om den kollektive<br />
drikkekulturen understøttes videre ved at den sterke sammenhengen<br />
mellom venners forbruk og eget forbruk av alkohol ikke bare skyldes<br />
seleksjon, men også at endringer i venners forbruk fører til endringer i<br />
alkoholforbruket til den enkelte. Dette synes å gjelde både kvinner og<br />
menn, men er i liten grad systematisk undersøkt og resultatene er<br />
delvis motstridende. En del forskning tyder på at kvinner i mindre grad<br />
drikker alene også justert for kjønnsforskjeller i konsumnivå, og derfor<br />
kanskje er mer utsatt for drikkepress (Skog 1985). Annen forskning<br />
tyder på at særlig unge kvinner er mindre sårbare for drikkepress i<br />
kameratflokken (Ensminger 1985, Windle & Barnes 1985). Noen<br />
resultater viser at kvinner i eksperimentelle forsøk i like høy grad som<br />
menn blir påvirket av rollemodeller for drikkeadferd (De Ricco 1978).<br />
Omfattende forskning har vist til kjønnsforskjeller knyttet til<br />
sosialisering og hvordan kvinner og menn forholder seg ulikt til sitt
218<br />
sosiale nettverk. Det virker derfor rimelig å anta at kvinners<br />
alkoholforbruk også påvirkes av sosial integrasjon og sosialt nettverk<br />
på en annen måte enn blant menn.<br />
Sosial integrasjon er nært knyttet til sosial kontroll. Sterk grad av sosial<br />
integrering med sterke bånd til familie og venner skulle dermed tilsi at<br />
omgivelsenes sosiale kontroll av den enkeltes drikkevaner ville være<br />
mer effektiv enn blant dem med liten grad av integrasjon. På den<br />
annen side kan man forvente at de med høy grad av sosial integrering i<br />
en våt kultur, vil være mer utsatt for drikkepress enn de med lav<br />
integrasjon. De som drikker mye fordi de er en del av en våt kultur og<br />
de som drikker mye på grunn av liten grad av sosial integrasjon, d.v.s.<br />
de som er isolert og mangler et sosialt nettverk som kan gi sosial støtte<br />
og samtidig utøve sosial kontroll. Ut fra en slik tankegang vil de som er<br />
integrert i en våt kultur, men samtidig mangler sosialt nettverk og sosial<br />
støtte være en risikogruppe.<br />
Unge kvinner er kanskje både bedre sosialt integrert, utsatt for sterkere<br />
grad av sosial kontroll og mindre utsatt for drikkepress enn unge menn,<br />
og de vil derfor være mindre sårbare for en utvikling av<br />
misbruksproblemer. Hvordan sammenhengen er mellom sosial<br />
integrasjon, det sosiale nettverkets bruk av alkohol og den enkeltes<br />
eget alkoholforbruk blant kvinner og menn, er derfor en problemstilling<br />
med stor teoretisk interesse.<br />
Ut fra en longitudinell undersøkelse av et representativt utvalg av<br />
nærmere 2000 unge vil jeg belyse følgende problemstillinger.<br />
Hvordan er sammenhengen mellom sosial integrasjon og<br />
alkoholvaner hos unge menn og kvinner?<br />
Hvordan er sammenhengen mellom alkoholforbruk i det sosiale<br />
nettverk og eget konsum hos menn og kvinner?<br />
I hvilken grad kan sosial integrasjon og alkoholvaner i det sosiale<br />
nettverk forklare endringer i alkoholkonsum over en to-års<br />
periode?
219<br />
Kvinnors alkoholkultur och<br />
deras plats i den svenska<br />
alkoholpolitiken<br />
Inger Knobblock, Historiska institutionen, Umeå universitet, S-901<br />
87 Umeå<br />
När motboken avskaffades 1955 fick den andra hälften av Sveriges<br />
befolkning - kvinnorna - tillgång till sprit. 1956 kom larmrapporter som<br />
visade att befolkningen drack sprit i mycket större omfattning än både<br />
före och under motbokens tid. De nya alkoholkonsumenterna var<br />
ungdomar och kvinnor (Inghe & Inghe 1970). För kvinnornas del<br />
innebar restriktionssystemet att de inte fick ha någon egen motbok när<br />
de ingick äktenskap, utan motboken överfördes då på maken. Då<br />
ensamstående kvinnor ansökte om motbok granskades deras<br />
ansökningar grundligare än ansökningar från ensamstående män.<br />
Kvinnorna tilldelades också generellt mycket låga ransoner (Bruun &<br />
Frånberg 1985).<br />
Trenden med ökad alkoholkonsumtion har fortsatt, men den kraftiga<br />
uppgång som noterades 1956 har ersatts av en lugnare ökning. I "den<br />
ofärdiga välfärden" presenterar forskarna Inghe & Inghe siffror som<br />
visar att kvinnorna allt mer började förekomma bland dem som<br />
omhändertogs för fylleri, och ökningen har varit särskilt stark efter<br />
1955. Kvinnornas andel av nykterhetsvårdens klientel har också ökat<br />
(Inghe & Inghe 1970). Mot bakgrund av dessa uppgifter anser jag det<br />
vara av stort intresse att studera hur de svenska alkoholpolitikerna<br />
agerade för att möta detta nya alkoholmönster bland kvinnorna.<br />
Projektet kan indelas i tre delar. Den första delen skall behandla den<br />
svenska alkoholpolitiken från 1940-talet fram till 1980-talet. De<br />
utredningar som jag skall arbeta med är 1944-års Nykterhetskommitté,<br />
Den alkoholpolitiska utredningen (APU) som kom 1971 samt<br />
Samordningsorganets utredning för alkoholfrågor (SAMO) som kom<br />
med sitt betänkande 1981. Jag har tänkt studera dessa utredningar<br />
utifrån fyra frågeställningar:
220<br />
1. Har de alkoholpolitiska aktörerna betraktat kvinnor som en egen<br />
grupp med särskilda könsspecifika behov?<br />
2. Har kvinnorna deltagit i utformningen av alkoholpolitiska åtgärder<br />
och har de i såfall aktivt kunnat påverka utformningen av dem<br />
eller har de ställts utanför de alkoholpolitiska besluten?<br />
3. I de fall där kvinnor i någon omfattning aktivt deltagit i<br />
utformningen av alkoholpolitiska beslut vill jag undersöka vilka<br />
argument de lagt tonvikten vid och om dessa argument skiljer sig<br />
nämnvärt från de manliga politikernas argument. Om man haft<br />
könsspecifika resonemang om alkoholpolitiken, hur avspeglar sig<br />
dessa i den faktiska politiken och dess utformning?<br />
4. Argumenterade kvinnorna ur ett s.k. maka-mor perspektiv, d.v.s.<br />
gällde diskussionen kring alkoholen i huvudsak mannen och hur<br />
hans missbruk påverkade (försvårade) situationen för kvinnan<br />
och barnen, eller tog de kvinnliga politikerna ställning mot<br />
missbruket p.g.a. att kvinnan i egenskap av alkoholmissbrukare,<br />
eller hennes familj, tog skada?<br />
För att besvara dessa frågor skall jag undersöka två olika delar av den<br />
svenska alkoholpolitiken: dels alkoholens tillgänglighet, dels hur man<br />
har försökt sprida informationen kring alkoholen och dess<br />
skadeverkningar i förebyggande syfte.<br />
I den andra delen av arbetet kartlägger jag kvinnliga<br />
alkoholmissbrukares sociala bakgrund, d.v.s. hemförhållanden,<br />
klasshärkomst, utbildning, eventuellt förekommande missbruk i släkten,<br />
erbjudna vårdmöjligheter. Jag kommer att arbeta med<br />
Socialförvaltningens material i Umeå, i första hand, med<br />
nykterhetsnämndens personakter över kvinnliga missbrukare, men<br />
även med barnvårdsnämndens material i de fall där kvinnan är<br />
minderårig. Utrymme kommer även att lämnas för att studera vilken<br />
attityd myndigheterna hade till dessa kvinnor. Tidsperioden jag<br />
kommer att studera sträcker sig från 1960 och fram till 1975.<br />
Personakterna är i många fall mycket omfattande. De innehåller<br />
uppgifter om bl.a. kvinnans missbrukshistoria, ekonomiska situation,<br />
familjens syn på hennes missbruk i form av intervjuer med barn och<br />
eventuell man. Men de innehåller även data om hur exempelvis
221<br />
arbetsgivare, hyresvärd, grannar och bekanta har uppfattat kvinnans<br />
missbruk. Vanligt är också att representanter för den svenska<br />
psykiatriska vården kopplats in för att göra en bedömning av kvinnans<br />
mentala status.<br />
Anledningen till att jag valt att studera kvinnliga alkoholmissbrukares<br />
sociala bakgrund är att jag vill relatera den faktiska situationen för<br />
kvinnliga alkoholmissbrukare till den alkoholpolitik som utformades vid<br />
samma tid. Efter att ha gått igenom samtliga av APU:s protokoll och<br />
arbetspromemorior samt rapporten "Svenska folkets alkoholvanor" kan<br />
jag konstatera att alkoholpolitiska åtgärder, specifikt inriktade på<br />
kvinnliga alkoholkonsumenter, lyser med sin frånvaro. Undantaget ifrån<br />
detta är målet att sprida information till gravida kvinnor om riskerna<br />
med alkohol. De alkoholpolitiska aktörerna, som i huvudsak var män,<br />
betraktade den ökade alkoholkonsumtionen med risk för åtföljande<br />
missbruk som ett manligt problem. Detta trots att de rapporter som<br />
bl.a. socialmedicinaren Gunnar Inghe redogjorde för inför den<br />
alkoholpolitiska utredningen visade ett ökat alkoholbruk bland de<br />
svenska kvinnorna (APU 1965-1970).<br />
I den tredje delen av arbetet kommer jag genom djupintervjuer med<br />
kvinnor att försöka besvara frågan om kvinnornas dryckesmönster är<br />
på väg att ersättas av ett manligt dryckesmönster. Intervjuerna är<br />
tänkta att omfatta 30 kvinnor i åldern 25-50, från olika samhällsklasser.<br />
De intervjuade är geografiskt placerade inom Umeå kommun för att jag<br />
på så sätt skall kunna få en koppling till undersökningen om kvinnliga<br />
alkoholmissbrukare i Umeå. Resultatet av intervjun kommer sedan att<br />
relateras till befintliga intervjuundersökningar med likartade<br />
frågeställningar. De frågeställningar som jag har tänkt att arbeta efter<br />
lyder enligt följande:<br />
1. Vilka är de bakomliggande motiven till att kvinnor dricker?<br />
2. På vilket sätt har de kvinnliga värderingarna om alkohol<br />
förändrats, vilka var de "nya" värderingarna som uppkom under<br />
1960- och 1970-talen? Varifrån kom de, d.v.s. var de idéer som<br />
övertogs från männen för att uppnå en likartad position som<br />
mannen hade i samhället, eller rörde det sig om alternativa<br />
feministiska idéer?<br />
3. Har alkoholens roll förändrats? Är det sant att alkoholen tidigare<br />
varit en symbol för avkoppling från det vardagliga, men att dess
222<br />
roll nu förändrats och alkoholen har blivit en del av det dagliga<br />
livets aktiviteter?<br />
Dessa frågor skulle kunna ge svar på huruvida det kvinnliga<br />
dryckesmönstret är på väg att alltmera likna det manliga eller om det i<br />
realiteten existerar en kvinnlig alkoholkultur.<br />
Dessa tre områden inom alkoholforskningen skulle kunna ge oss en<br />
bild av hur den svenska alkoholpolitiken utformades för att möta<br />
kommande problem inom det svenska samhället. Hur tedde sig<br />
verkligheten för kvinnliga alkoholmissbrukare och vilken attityd mötte<br />
de hos de olika myndigheter som de kom i kontakt med? Slutligen<br />
skulle den tredje delen ge oss svar på frågan om de kvinnliga<br />
alkoholkonsumenterna är på väg att närma sig de manliga<br />
alkoholkonsumenternas dryckesmönster, samt vilken attityd kvinnor<br />
har till alkohol och till kvinnliga alkoholmissbrukare.<br />
REFERENSER<br />
APU, den alkoholpolitiska utredningens protokoll (1965-1979), AIa vol.<br />
1.<br />
Bruun, Kettil & Per Frånberg (1975): Den svenska supen. En historia<br />
om brännvin, Bratt och byråkrati. Bokförlaget Prisma, Stockholm.<br />
Inghe, Gunnar & Maj-Britt Inghe (1970): Den ofärdiga välfärden. Tidens<br />
förlag, Stockholm.
223<br />
Presentation av<br />
populationsundersökningen<br />
WAG<br />
- Women and alcohol in<br />
Göteborg<br />
Ewa Lindberg, Psykiatriska institutionen, Sahlgrenska sjukhuset,<br />
Göteborgs Universitet, S-413 45 Göteborg<br />
SYFTE<br />
Att kartlägga konsumtionsmönster i olika åldersgrupper.<br />
Att fastställa prevalenstal för alkoholmissbruk i olika åldersgrupper<br />
(senaste åren och under livet).<br />
Att undersöka riskfaktorer för utveckling av alkoholmissbruk respektive<br />
gynnsamma faktorer för att undgå alkoholmissbruk eller för att upphöra<br />
med alkoholmissbruk.<br />
Att undersöka om kvinnor med alkoholmissbruk, högkonsumtion<br />
personlighetsmässigt skiljer sig från kvinnor med låg eller obefintlig<br />
konsumtion.<br />
METOD<br />
Undersökningen är uppdelad i 3 faser.<br />
I fas 1 har samtliga kvinnor, födda -25, -35, -45, -55 och -65 i ett distrikt<br />
med 100 000 invånare i Göteborg, fått en enkät. Enkäten bygger på
224<br />
tidigare använda screeninginstrument såsom short Mast och Cage.<br />
Svarsfrekvensen är omkring 80 %.<br />
I fas 2 inbjuds samtliga kvinnor som fått fyra poäng eller fler till en mer<br />
djupgående undersökning genom intervju kompletterad av<br />
frågeformulär, samt en fjärdedel av de kvinnor som fått tre poäng och<br />
en femtondel av de kvinnor som haft noll poäng i enkäten. Denna fas<br />
är i sitt slutskede, svarsfrekvensen beräknas bli ca 90 %.<br />
Intervjun, vilken inkluderar en psykometrisk undersökning, tar mellan<br />
två och fyra timmar att genomföra. Följande områden penetreras:<br />
Uppväxtförhållanden, nuvarande familjesituation (huvudsakligen från<br />
US National Survey on Women's Drinking Problem - USSW),<br />
alkoholmissbruk och psykisk störning i kärnfamiljen, relationer och<br />
relationsstörningar inklusive incest, senare relationer, inklusive<br />
upplevelser av våld. Bristande tillfredsställelse med sin livsroll inom<br />
yrket och som kvinna, attityder till alkohol och upplevelser av den<br />
befintliga vården för alkoholproblem, alkoholkonsumtion hos sig själv<br />
och hos viktiga personer i omgivningen, psykiatrisk diagnos enligt<br />
DSM-III-r. Den psykometriska undersökningen består av<br />
personlighetsinventoriet KSP - Karolinska Scales of Personality.<br />
Mätning av den kognitiva funktionsnivån med SRB 1 och eventuella<br />
funktionsnedsättningar med Trailmaking och Digit Symbol.<br />
På samtliga kvinnor, som ingår i studien, görs omfattande<br />
arkivsökningar på sjukjournaler samt insamling av uppgifter från<br />
försäkringskassa, socialtjänst och folk- och bostadsräkning.<br />
I fas 3 kommer ett subsample om 25 kvinnor med alkoholberoende, 25<br />
kvinnor med alkoholmissbruk, 25 kvinnor med högkonsumtion (mer än<br />
25 gram alkohol/dag) och 25 kvinnor som inte tillhör någon av<br />
ovanstående grupper att inbjudas till fördjupad psykologisk<br />
undersökning. I denna delstudie används två projektiva test,<br />
metakontrasttekniken (MCT) och Holtzman Inkblot Technique (HIT).<br />
PRELIMINÄRA RESULTAT<br />
Preliminära resultat visar att färre kvinnor är helnykterister än vad man<br />
funnit i tidigare svenska undersökningar. Konsumtionsvanorna har
225<br />
förändrats de sista 10 - 20 åren på så sätt att samvaron med maken<br />
och vänner allt oftare kräver vin på fredagarna. Många kvinnor är<br />
oroade över sin konsumtion men få är medvetna om att kvinnor inte<br />
"tål" lika mycket alkohol som männen. Ett flertal kvinnor som tidigare<br />
fyllt kriterierna för alkoholmissbruk eller för alkoholberoende har själva<br />
utan att ha fått någon behandling övergått till ett socialt<br />
måttlighetsdrickande.
226<br />
Alcohol and dyadic interactions<br />
of high dominant and low<br />
dominant women<br />
Ralf Lindman, Bodil Lindfors, Marika Möller and Sonja Paajanen,<br />
Department of Psychology, Åbo Akademi, Nunnegatan 4, SF-20500<br />
Åbo<br />
High and low (HD/LD) dominant women were selected for a study<br />
among 229 female students by the Cesarec-Marke Personality<br />
Inventory and classwise peer estimation. Verbal and nonverbal<br />
communication during a discussion task was observed in 18 dyads<br />
composed of HD/HD, LD/LD, and HD/LD women before and after the<br />
ingestion of alcohol or a control beverage. At mean blood alcohol<br />
levels of .60 mg/ml, the HD subjects engaged in more eye contact<br />
while speaking (p
227<br />
Kønsforskelle i brug og<br />
misbrug af beroligende midler<br />
blandt personer der henvender sig i en psykiatrisk<br />
modtagelse<br />
Benna Mortensen, Psykiatrisk afd. P, Ndr. Ringvej 69, DK-2600<br />
Glostrup og Ebba Holme Hansen, Institut for farmaci, Danmarks<br />
farmaceutiske Højskole, Universitetsparken 2, DK-2100 København<br />
Ø<br />
Formålet med projektet er, at give en beskrivelse af misbrugstyper<br />
blandt kvinder og mænd, der henvender sig i en psykiatrisk<br />
modtagelse, samt at give en dybere insigt i og forståelse af<br />
forudsætningerne og konsekvenserne af misbrug af beroligende midler<br />
(medicin og alkohol) blandt den oven nævnte gruppe.<br />
Baggrunden for at foretage undersøgelsen er det omfattende forbrug af<br />
beroligende midler, dels som lægeordineret medicin, dels som<br />
selvmedikation med alkohol, dels som en kombination af disse to<br />
midler. Vores kendskab (biologisk, psykologisk og socialt) til<br />
følgevirkningerne, både på kort og på lang sigt er stadig voksende,<br />
men når disse informationer brugerne? For at forstå hvordan midlerne<br />
virkelig bruges og virker, er det nødvendig at få brugernes egen<br />
vurdering og erfaring. Hertil kræves kendskab til hvem brugerne er og<br />
indsigt i brugernes totale livssituation.<br />
Projektets tillrettelæggelse deler sig derfor naturligt i to komponenter.<br />
1. En registrering af samtlige personer der henvender sig i en<br />
psykiatrisk modtagelse indenfor et fastlagt tidsrum.<br />
2. En interviewundersøgelse der belyser den enkelte persons<br />
livsforløb, aktuelle situation og forhold til eget brug/misbrug.
228<br />
Projektet rummer to forskellige forskningstyper: Den beskrivende og<br />
den forstående. Der findes ingen teori, som dækker vore<br />
problemstillinger, og vi arbejder derfor med en teoriudvikling. Der<br />
indgår mange teorifragmenter bl.a. fra teorien om den menneskelige<br />
virksomhed (Leontjew), psykoanalytisk teori og Eva Ethelbergs teori<br />
om kvinders personlighedsstrategier overfor mandlig dominans.<br />
Datainsamlingen er udført i maj 1988, og 178 personer henvendte sig i<br />
registreringsperioden. Selve registreringen blev udført i tre faser, den<br />
første ved ankomsten af plejepersonalet (A), den anden ved første<br />
samtale med vagthavende læge (B), den tredie ved en<br />
journalgennemgang af tidligere kontakter udført af læge Benna<br />
Mortensen (C). I registreringen indgik følgende variabeldimentioner: A:<br />
køn, alder, stilling, civilstatus, børn, henvendelsesmåde og<br />
henvendelsesårsag. B: skoleuddannelse, bolig, forbrug af alkohol og<br />
medicin, helbredstilstand, kontakter med det psykiatriske system og<br />
akut tilbud. C: Fysisk og psykisk helbredsstatus, tidligere kontakter<br />
med det psykiatriske system, patientens klager, social anamnese,<br />
forbrug af alkohol og medicin og langsigtet behandlingstilbud.<br />
Den statistiske databehandling blev udført i januar/februar/marts 1990.<br />
De kvalitative interviews fandt sted i august/september 1989, hvor 10<br />
udvalgte personer deltog i et ca. 2-3 timers interview. Respondenterne<br />
blev udvalgt, så de repræsenterede forskellige forbrugsmønstre,<br />
aldersgrupper og de to køn. Mange temaer blev berørt, herunder<br />
brugernes livshistorie, materielle resourcer, sociale netværk,<br />
sygdomserfaringer, sygdomsforståelse og brugernes vurdering af<br />
behandlingssystemet. Også forholdet til alkohol/medicinforbruget<br />
indgik, blandt mange andre emner i interviewet.<br />
I interviewundersøgelsen får man et klart indtryk af, at den enkelte<br />
persons drikkemønster ikke er så kønsbunden, som ældre lærebøger<br />
giver indtryk af. Den enlige far med eneansvar for mindreårrige børn<br />
går ikke på værtshus og drikker, han sidder hjemme og skjuler sit<br />
drikkeri for børnene, på en fuld så udspekuleret måde, som tidligere<br />
blev tillagt den hjemmegående husmor. Også hans forbrug af<br />
henholdsvis alkohol og beroligende medicin veksler i takt med<br />
mulighederne for, på legal vis at skaffe sig angstdæmpende medicin<br />
via egen læge.<br />
Samtidig får man et indtryk af, hvor store individuelle variationer, der er<br />
i størrelsen af det daglige alkoholforbrug, når personen selv oplever
229<br />
forbruget som et egentlig misbrug, som kræver professionel støtte til at<br />
stoppe.<br />
Bearbejdning af de mange data foregår stadig, men som projektet<br />
skrider frem, håber jeg at kunne offentliggøre nogle af resultaterne<br />
indenfor det næste halve år. Resultaterne tænkes i første omgang<br />
publiceret i Ugeskrift for læger, evt Månedsskrift for praktisk<br />
lægegerning.
230<br />
Gravide misbrugere og deres<br />
børn<br />
May Olofsson, Specialambulatoriet for gravide misbrugere og deres<br />
børn, Pavillon I, Københavns Kommunes Hvidovre Hospital<br />
(KKHH), Kettegård Alle 30, DK-2650 Hvidovre<br />
Der fødes i Danmark årligt skønsmæssigt ca. 150 børn af mødre med<br />
svære misbrugsproblemer. Disse børn er højrisikobørn fysisk, psykisk<br />
og socialt. De er i alle udviklingsfaser fra den tidligste fosterudvikling<br />
udsat for biologiske og miljømæssige faktorer, som er skadelige for<br />
fostret/barnets udvikling. En stor del af børnene fødes for tidligt, er<br />
vækstretarderede og udvikler abstinenser efter fødslen.<br />
Alkoholeksponerede børn kan tillige fødes med føtalt alkoholsyndrom<br />
eller andre misdannelser og organskader, specielt hjerneskader.<br />
Børnenes opvækstmiljø er præget af ustabilitet med omsorgssvigt og<br />
deprivationssymptomer til følge. Udenlandske erfaringer, og nu også<br />
danske erfaringer, viser, at det er muligt at forebygge alvorlige skader<br />
hos disse børn ved en tværfaglig behandling/støtte fra den tidlige<br />
graviditet og i barnets første leveår.<br />
Et tværfagligt projekt "Gravide stofmisbrugere og deres børn" har løbet<br />
i en 3-årig periode (1985-1988) ved Hvidovre hospitals og<br />
Rigshospitalets fødo- og børneafdelinger.<br />
Projektet har haft 2 formål:<br />
1) At afprøve en tværfaglig behandlingsmodel inkluderende intensiv<br />
lægelig, psykologisk og social støtte og behandling til<br />
stofmisbrugende familier under graviditet, fødsel, neonatalperiode<br />
og barnets 3 første leveår.<br />
2) At undersøge stofmisbrugets indflydelse på graviditet, fødsel,<br />
neonatalperiode og barnets somatiske og psykiske udvikling i<br />
barnets 3 første leveår.
231<br />
Projektet har omfattet alle gravide kvinder i København med erkendt<br />
misbrug af narkotiske stoffer eller blandingsmisbrug, hvori narkotika<br />
og/eller alkohol indgår. Kvinder med udelukkende alkoholmisbrug er af<br />
ressourcemæssige grunde ikke medtaget.<br />
Projektteamet har bestået af læge, jordemoder, psykolog,<br />
socialrådgiver, sekretær og børnepsykiatrisk konsulent.<br />
Projektets behandlingsmodel har bl.a. omfattet afgiftning, aflastende<br />
indlæggelse, psykologbistand, sociale hjælpeforanstaltninger, støtte af<br />
tidlig mor-barn-kontakt samt opfølgende børneundersøgelser frem til<br />
barnets 2 1/2 års alder.<br />
Behandlingen er foregået i et tæt tværfagligt samarbejde mellem<br />
projektteamet, hospitalerne og den primære social- og<br />
sundhedssektor.<br />
Sideløbende med behandlingen er der foretaget systematiske<br />
undersøgelser og observationer under graviditet, fødsel,<br />
nyfødthedsperiode og barnets første leveår til brug for projektets<br />
prospektive undersøgelse af misbrugs betydning for fostrets/barnets<br />
udvikling. Undersøgelserne omfatter bl.a. en nøje kortlægning af<br />
misbrugsmønstret under hele graviditeten samt klinisk undersøgelse<br />
og testning (Griffith-test) af børnene hver 3. måned frem til 2 1/2-års<br />
alderen.<br />
Projektet omfatter 81 kvinder (83 graviditeter) og 78 børn (+ 6 aborter).<br />
Projektet er aktuelt i bearbejdnings- og evalueringsfasen. Der er<br />
tidligere foretaget en foreløbig bearbejdning af projektets data og<br />
erfaringer efter en 2-årig periode i 1988.<br />
RESULTATER OG ERFARINGER<br />
Antallet af for tidligt fødte børn og intrauterint (før fødslen)<br />
vækstretarderede børn samt børn med iltmangel og abstinenser er<br />
betydeligt lavere for de børn i projektet, hvis mødre er henvist før<br />
fødslen, sammenlignet med de børn, hvis mødre er henvist efter<br />
fødslen, og de børn, som er født i årene før projektet.
232<br />
Social- og sundhedsforvaltningen har været indkaldt til tværfaglig<br />
konference i samtlige af projektets sager. Langt de fleste af børnene er<br />
udskrevet efter fødslen med hjælpeforanstaltninger, herunder<br />
professionel døgnpleje af mor og barn sammen eller barnet alene.<br />
Forud for projektet blev denne gruppe børn oftest udskrevet til hjemmet<br />
til en fortsat stofmisbrugende mor uden hjælpeforanstaltninger. Først<br />
når barnet frembød tydelige tegn på udviklingsskader, omsorgssvigt<br />
eller mishandling blev hjælpeforanstaltninger iværksat - oftest akut<br />
anbringelse udenfor hjemmet.<br />
Projektets opfølgende børneundersøgelser hver 3. måned har sikret<br />
opretholdelse og justering af behandling og hjælpeforanstaltninger<br />
afpasset barnets helbreds- og udviklingsmæssige status og sociale<br />
situation samt sikret supervision/rådgivning for barnets primærpersoner<br />
vedrørende de særlige problemer, som er forbundet med børnenes<br />
udvikling.<br />
De gravide misbrugende kvinder har i meget stor udstrækning vist sig<br />
motiverede for og tilgængelige for behandling og støtte under<br />
graviditeten og efter fødslen og har været i stand til at profitere af<br />
projektets behandlingstilbud. Behandlingsmodellen med centralisering<br />
af behandlingen af de gravide misbrugere til faste behandlere samt<br />
den direkte "her-og-nu-visitation" har betydet tidlig henvisning og tidlig<br />
behandling af de gravide og dermed bl.a. mulighed for abortrådgivning<br />
og HIV-screening, kontinuitet og fastholdelse i behandlingen samt<br />
koordination af den samlede behandlingsindsats. Det har desuden<br />
betydet en centralisering af viden og erfaring på området til gavn for<br />
andre professionelle, som arbejder indenfor dette specialområde.<br />
Projektet har i stigende omfang været brugt af mange forskellige<br />
instanser og professioner.<br />
Opfølgning af børnenes udvikling viser, at de vækstmæssigt (både<br />
højde og vægt) er mindre end gennemsnittet af danske børn, mest<br />
udtalt for børn, som har haft abstinenser samt de alkoholeksponerede<br />
børn. En stor del af børnene har udviklingsmæssige problemer med<br />
forsinkelse i psykomotorisk udvikling og/eller symptomer på psykisk<br />
fejludvikling. Også disse problemer er mest udtalt for<br />
abstinensbørnene samt de alkoholeksponerede børn. De børn i<br />
projektet, som har de alvorligste udviklingsskader, er de børn, hvori<br />
alkohol indgår i moderens misbrugsmønster under svangerskabet.<br />
Det har været muligt i projektfasen at fastholde familierne i en<br />
regelmæssig kontakt p.g.a. kontinuitet i behandlerkontakten.
233<br />
Familierne har stort set været meget glade for og interesseret i de<br />
opfølgende børneundersøgelser. Således er 88,4 % af børnene set<br />
ambulant af projektets læge, og 75 % af børnene er testet af projektets<br />
psykolog. Dette vurderes som særdeles tilfredsstillende, familiernes<br />
belastningsgrad taget i betragtning.<br />
Projektets foreløbige resultater og erfaringer har ført til fast etablering<br />
af projektets behandlingsmodel ved Københavns Kommunes<br />
Hospitalsvæsen pr. 01.10.1989.
234<br />
Moderskap, alkohol, kvinnor<br />
och kontroll<br />
Anna Paltschik, Kaptensgatan 20-22 G 65, SF-00140 Helsingfors<br />
För ca 10 år sedan, i början av 1980-talet, började man i Finland inom<br />
mödra- och barnrådgivningsverksamheten fästa uppmärksamhet vid<br />
gravida kvinnors alkoholmissbruk. Informationen om alkoholbetingade<br />
fosterskador har intensifierats för varje år som gått sedan problemet<br />
uppdagades. Diskussionen utgick och utgår än i dag främst från<br />
hälsovårdsaspekter. Det handlar mycket om skräckvisioner - om<br />
missfoster, incest och mödrar som är inkapabla att ta hand om sina<br />
barn. I alkoholdiskussionen har fokus riktats mot kvinnans kropp och<br />
hennes sociala funktion som reproduktionsredskap - kvinnans förmåga<br />
att föda barn och vara en "god mor", har blivit den springande punkten<br />
framom allt annat. Mitt syfte är inte att ifrågasätta problematikens<br />
allvar, det jag däremot vill ifrågasätta är moralismen och<br />
stigmatiseringen av grupper som redan befinner sig i en utsatt, blottad<br />
och underställd ställning i samhället.<br />
Hösten 1985 fungerade jag som socialarbetare i ett medicinskt<br />
undersökningsprojekt gällande kvinnors alkoholbruk under graviditeten<br />
och dess följder på fostret. Denna undersökning genomfördes vid<br />
Kvinnokliniken vid Helsingfors Universitets Centralsjukhus (HUCS)<br />
under åren 1983 till 1987 och Barnets Borgs Sjukhus där man utför<br />
uppföljande forskningsarbete. Undersökningen vid Kvinnokliniken<br />
resulterade i Erja Halmesmäkis doktorsavhandling - Alcohol<br />
Consumption in Pregnancy (1987). Under min tid som socialarbetare<br />
träffade jag ca 30 kvinnor med varierande grad av alkoholmissbruk.<br />
Mina erfarenheter från undersökningen i kombination med tre<br />
djupintervjuer med missbrukarkvinnor - mödrar, utgjorde basen för min<br />
pro gradu-avhandling i socialpolitik - Kvinnor, barn, graviditet och<br />
alkohol - en otänkbar kombination? Detta är en kort sammanfattning av<br />
avhandlingen.<br />
Pro gradu-avhandlingen har två dimensioner - en samhällspolitisk och<br />
en individuell. Med den samhällspolitiska dimensionen avses
235<br />
samhällsmaskineriets sätt att reagera på, nå och åtgärda<br />
problematiken kring kvinnors bruk av alkohol. Det handlar om<br />
myndigheter, forskare och yrkesmänniskor som med auktoritet<br />
fastställer vad den enskilda individen tillåts göra i samhället. Härvid<br />
utgår man inte från den missbrukande kvinnans och hennes barns<br />
behov. Med den individuella dimensionen avses missbrukarkvinnornas<br />
refererade livshistorier och erfarenheter, som i så hög grad utstakat<br />
deras liv och som de har svårt att bemästra. Tyngdpunkten i arbetet är<br />
att visa hur de intervjuade, alkoholmissbrukande kvinnorna själva<br />
upplever sin livssituation och sitt behov av hjälp. Konklusionen i mitt<br />
arbete är att kvinnorna upplever att de inte fått den hjälp de varit i<br />
behov av eftersom åtgärderna främst koncentrerats på barnen - "rädda<br />
det som räddas kan"...<br />
På basen av intervjuerna har kvinnornas livshistorier typologiserats<br />
enligt Sven Hessles livscykeltänkande och flergenerationsperspektiv.<br />
Hessles modell bygger på antagandet att en individ, ett barn, växer<br />
upp i en familj som passerar olika krisfaser - barndom, skolålder,<br />
arbetsliv, föräldraskap samt barn i skolåldern. Faserna är åtskilda, men<br />
kan också sammanfalla - t.ex. arbetsliv och föräldraskap. Faserna<br />
präglas av en ackumulerande utveckling - om en kris inte löses under<br />
sin tidsbestämda period, följer den med till nästa fas. Risksituationerna<br />
är följande:<br />
- ej önskad som barn,<br />
- utdefinierad i skolåldern,<br />
- aldrig insläppt i arbetslivet,<br />
- ej önskad som vuxen samhällsmedborgare och<br />
- utan positiva förebilder.<br />
Om individen inte lyckats arbeta sig igenom dessa fasspecifika skeden,<br />
lämnar de kvar olösta problem. Dessa skapar i sin tur ett mönster av<br />
förhållningssätt och relationer som följer individen oberoende om han<br />
vill det eller inte.<br />
Utgående från intervjuerna kan man säga att de refererade kvinnornas<br />
liv innehållit många tragiska element. Kvinnorna utgör på många sätt<br />
en särgrupp - de har traumatiska barndomsupplevelser, de har lämnat<br />
skolan på hälft, de har ingen yrkesutbildning, de har partners med<br />
alkoholproblem, de har kontakt med olika myndigheter (bl.a.<br />
barnskyddsmyndigheter), kvinnorna och deras familjer har ett litet<br />
socialt nätverk. Dessutom har kvinnorna ett alkoholproblem. På basen
236<br />
av detta kan man förstå att kvinnorna är mycket sårbara och de lever i<br />
en tillvaro, där mycket små förändringar kan orsaka en total<br />
omvälvning i deras livssituation. Den utsatta tillvaron gör kvinnorna<br />
också mer synliga i samhället och deras beteende är lätt att peka ut.<br />
Därför är det också lätt att förstå att de kommer i kontakt med olika<br />
myndigheter.<br />
I diskussionen om myndigheterna vill jag uppmärksamma följande:<br />
1. myndigheternas oförmåga att möta den missbrukande kvinnan på<br />
hennes eget plan, vilket leder till följande:<br />
2. hur myndigheternas, forskarnas och de anhörigas attityder och<br />
agerande kring problematiken ofta accentuerar<br />
missbrukarkvinnornas svåra situation, vilket för vidare till<br />
ytterligare en frågeställning:<br />
3. avsaknaden av ett gemensamt språk mellan myndigheter,<br />
forskare och andra som arbetar med problematiken, så att ett<br />
nytänkande skulle kunna uppdagas. Det råder ett stort behov av<br />
ett tvärvetenskapligt perspektiv.<br />
Problematiken och diskussionen kring kvinnors alkoholmissbruk<br />
handlar fortfarande om följderna av missbruket för familj och barn,<br />
istället för hur man kunde hjälpa de alkoholmissbrukande kvinnorna att<br />
klara av både sitt alkoholproblem och sitt moderskap. Sin<br />
ytterlighetsform får problematiken vid omhändertagandet av den<br />
alkoholmissbrukande kvinnans barn. Vid omhändertagandet inträffar<br />
en klar kollision mellan samhället och modern. Omhändertagandet<br />
leder ofta till en bitterhet gentemot de sociala myndigheterna från<br />
moderns sida, vilket hindrar uppbyggandet av ett förtroendefullt<br />
förhållande mellan båda parter. Detta gör det mycket svårare att<br />
fortsätta ett samarbete som bör basera sig på ömsesidig tillit mellan<br />
modern och barnskyddsmyndigheterna. De sociala myndigheterna blir<br />
därigenom den slutliga samhällskontrollanten som kan besluta om<br />
barnet kan bo tillsammans med modern eller inte. Är hon en "god" mor<br />
eller inte. På det här sättet uppstår en situation där det inte mer<br />
existerar något förtroende mellan parterna. Detta kan väl inte vara<br />
syftet med samhällets ingripande i missbrukarkvinnornas och deras<br />
barns liv.
237<br />
Behandlingstilbud til kvinder<br />
med alkoholmisbrug *<br />
Eva Smidth-Fibiger, Vitus Berings Alle 10, DK-2930 Klampenborg<br />
Et stigende antal kvinder har alkoholproblemer. Søger de hjælp eller<br />
behandling sker det gerne med henvisning til andre typer af problemer,<br />
mens problæemerne med alkohol forties. Ofte kommer kvinder først i<br />
behandling indenfor det alkoholspecialiserede behandlingssystem, når<br />
de er langt henne i misbrugsforløbet.<br />
Med inspiration fra kvindespecifik behandlingsforskning i Sverige,<br />
Norge og USA danner ovenstående problemstillinger indgangen til min<br />
undersøgelse af, hvilke behandlingstilbud står til rådighed for danske<br />
kvinder med alkoholproblemer og hvilket udbytte, kvinderne har af den<br />
behandling, de tilbydes i Danmark.<br />
De danske behandlingstilbud søges belyst og vurderet ud fra de<br />
kvindelige alkoholmisbrugeres synsvinkel. Vægten er lagt på<br />
klarlæggelse af, hvilke forhold der hhv. fremmer og hæmmer kvindelige<br />
problemdrikkeres behandlingssøgning og -udbytte.<br />
Det er undersøgelsens formål at bidrage med viden til udvikling af den<br />
tidlige behandlingsindsats og indsatsen i forhold til bredere grupper af<br />
kvinder med alkoholproblemer.<br />
* Undersøgelsen foretages for Socialforskningsinstituttet i København<br />
(adresse: Borgergade 28, DK-1300 København K), og forventes publiceret i<br />
slutningen af 1991.
MATERIALE OG METODER<br />
238<br />
Kvalitative data indhentes gennem dybgående interview med 14<br />
problemdrikkende kvinder i og udenfor behandlingssystemet.<br />
Kontakten med interviewpersonerne er formidlet af forskellige typer af<br />
behandlingstilbud samt af et netværk af selvhjælpsgrupper.<br />
Interviewene omfatter emnerne:<br />
1. Livshistorie og selvforståelse,<br />
2. Misbrugshistorie, herunder den enkeltes opfattelse af årsagerne<br />
til hendes misbrug og dets forløb,<br />
3. Behandlingshistorie, herunder forestillinger om og forventninger<br />
til behandlingstilbudene og vurderinger af de personlige<br />
behandlingserfaringer.<br />
Datamaterialets kvantitative del består af en landsdækkende<br />
kortlægning ved hjælp af postspørgeskema af 14 forskellige typer af<br />
institutioner, der helt eller delvis har alkoholbehandling som deres<br />
speciale. Kortlægningen sigter bl.a. på at belyse udbredelsen af<br />
særlige behandlingstilbud til kvinder og holdningerne til<br />
kvindespecifikke problemstillinger blandt de ledende behandlere f.eks.<br />
praktiserende læger, overlæger på psykiatriske afdelinger, forstandere<br />
på behandlingshjem, leder af ambulatorier o.s.v.<br />
UNDERSØGELSENS HYPOTESER<br />
Der findes forholdsvis lidt viden om kvinders misbrug og om deres liv<br />
som misbrugere. Mænds alkoholforbrug og -misbrug, adfærdsmønstre<br />
og behandlingsbehov er derimod analyseret og beskrevet i vid<br />
udstrækning. For det meste er kvinders erfaringer blevet betragtet som<br />
værende enten de samme som mændenes eller som undtagelser fra<br />
den mandlige norm.
239<br />
I undersøgelsen tager jeg udgangspunkt i følgende hypoteser:<br />
1. Alkoholmisbrug hos kvinder må forstås i lyset af mandsdominans<br />
i kvinders livsvilkår og socialisering.<br />
2. Tilbageholdenhed hos kvinder med åbent og direkte at søge<br />
behandling for alkoholproblemer må ses i sammenhæng med de<br />
samme dominans/underkastelsesforhold, som er medvirkende til<br />
udvikling af misbruget.<br />
3. Mandsdominans i behandlingssystemet udgør barrierer for<br />
behandling af kvinder på deres egne betingelser.<br />
Ad 1. Antagelsen af, at alkoholmisbrug hos kvinder kan være et udslag<br />
af kvindespecifikke socialiseringsprocesser, er ikke ny. Således foretog<br />
den amerikanske alkoholforsker Vasanti Burtle (1979) en<br />
gennemarbejdet kobling mellem den indlæringsteoretiske forståelse af<br />
alkoholmisbrug og en påvisning af udviklingshæmmende<br />
læreprocesser i opdragelsen af piger til at tilpasse sig en<br />
mandsdefineret kvinderolle. Hun viste, at gennem indlæring af<br />
uhensigtsmæssige adfærdsformer kan kønsrolleopdragelsen føre til en<br />
alkoholafhængig livsstil hos særligt udsatte kvinder f.x. kvinder med<br />
meget konfliktfyldte relationer til en eller begge forældre i opvæksten.<br />
I en analyse af alkoholmisbrug hos en række danske kvinder anvender<br />
Christensen og Hvidtfelt (1982) en indlæringsteoretiske model med<br />
vægt på det bevidsthedsmæssige aspekt ved brugen af alkohol som<br />
en "valgt" handlestrategi i fastlåste situationer. Antagelserne hos de<br />
danske forskere knytter an til den videreudvikling, der er sket af<br />
teorierne om tillært hjælpeløshed til at beskrive det kognitive korrelat<br />
ved depression (Garber & Seligman 1980). Hypotesen er, at jo oftere<br />
et menneske oplever en manglende forbindelse mellem handling og<br />
resultat, des lettere får det en generel overbevisning om, at det er<br />
hjælpeløst og uegnet til at mestre verden. Depression og angst i<br />
forbindelse med ekstremt lav selvtillid optræder oftere og mere<br />
markant hos kvindelige end hos mandlige alkoholmisbrugere.<br />
Indenfor den teoretiske ramme, jeg har valgt for projektet,<br />
argumenterer jeg for, at mandsdominans og kønsulikheder i<br />
livsvilkårene på hhv. det samfundsstrukturelle, det kulturelle og det<br />
individpsykologiske niveau medfører specifikke belastninger i alle<br />
kvinders liv. I dynamikken mellem de tre niveauer vil nogle kvinder
240<br />
imidlertid være mere udsat end andre for at opleve, at de er uden<br />
indflydelse på deres egen livssituation. For nogle af dem kan alkohol<br />
komme til at stå som en afgørende handlemulighed.<br />
Den kognitiv-indlæringsteoretiske forklaringsmodel for kvinders<br />
alkoholmisbrug antages at være et relevant udgangspunkt for<br />
forståelse og behandling af alkoholproblemer på et tidligt tidspunkt i et<br />
forløb. Et mere fremskredet misbrug forudsætter uden tvivl også<br />
inddragelse af bio-kemiske forklarings- og behandlingsaspekter.<br />
Ad 2. De anførte hypoteser om udviklingen af alkoholmisbrug hos<br />
kvinder udgør efter min mening en forudsætning for opstilling af<br />
relevante hypoteser vedrørende de barrierer, som ifølge en række<br />
undersøgelser dels forhindrer eller forsinker erkendelse af<br />
alkoholmisbrug hos kvinder dels holder dem tilbage fra at søge<br />
bahandling.<br />
I forlængelse af den analytiske forståelse af mandsdominans i kvinders<br />
liv på tre niveauer kan også barriererne i alkoholmisbrugende kvinders<br />
livssituation identificeres på hhv. det samfundsmæssige, det kulturelle<br />
og det individpsykologiske niveau.<br />
På det samfundsmæssige niveau indebærer den dobbelte sociale<br />
stigmatisering af problemdrikkende kvinder ikke alene som<br />
alkoholmisbrugere, men som dårlige hustruer og mødre, at offentlig<br />
erkendelse af misbruget kan have store omkostninger for den enkelte<br />
kvinde i form af f.x. skilsmisse, arbejdsløshed, tvangsfjernelse af børn<br />
m.v. På det interpersonelle niveau sker det meget ofte, at kvindens<br />
partner modsætter sig, at hun søger behandling. Han ønsker at bevare<br />
den eksisterende magtbalance i forholdet. Også andre<br />
familiemedlemmer forhindrer ofte behandling ved at medvirke til at<br />
holde misbruget skjult. På det individuelle plan undergraver<br />
alkoholmisbruget kvindens i forvejen ringe selvagtelse. Angst og<br />
selvforagt udgør psykiske barrierer for selvbeskyttende handling.<br />
Ad 3. Behandlingssystemets organisering og indhold forekommer at<br />
være en områdeafgrænset, institutionaliseret gentagelse af<br />
dominansforholdet. De eksisterende behandlingstilbud har af historiske<br />
årsager en overvægt af mænd både blandt behandlere og brugere.<br />
Selv om deres anvendelse af tilbudene på alkoholområdet har været<br />
stærkt stigende, udgør kvinder stadig en minoritet i<br />
behandlingssammenhæng. Traditionelle kønsrolleopfattelser på det
241<br />
ubevidste plan blandt behandlere kan blokere for anerkendelse af<br />
forskelle i mænds og kvinders misbrugshistorier, livssituationer,<br />
behandlingsbehov og -mål.<br />
Det er også tænkeligt, at det overvejende medicinske<br />
behandlingsindhold kan opleves som utilfredsstillende af kvinder, der<br />
som nævnt er tilbøjelige til at fremhæve deres eksistentielle problemer<br />
som de mest betydningsfulde.<br />
Bevidstgørelse og udvikling af kønsdifferentierede<br />
behandlingsstrategier antages at være forudsætning for, at<br />
behandlingstilbud til kvinder med alkoholmisbrug ikke blot indebærer<br />
tilpasning til de forhold, alkoholmisbruget kan opfattes som en aktiv,<br />
omend selvdestruktiv protest overfor, men indebærer en hjælp til<br />
personlig udvikling og handlekraft på kvindernes egne betingelser.<br />
LITTERATUR<br />
Burtle, V. (1979): Developmental/Learning Correlates of Alcoholism in<br />
Women. I: Burtle, V. (red.): Women who Drink. C. C. Thomas<br />
Publisher, Springfield, Illinois, U.S.A.<br />
Christensen, E., Hvidtfeldt, K. (1982): Kvinders alkoholmisbrug. En<br />
interviw-undersøgelse af 19 kvindelige alkoholmisbrugere. Dansk<br />
psykologisk Forlag.<br />
Christensen, E. m.fl. (1984): Kvinder og alkoholmisbrug. I: Særtryk af<br />
Månedsskrift for praktisk lægegerning. Arkitv for praktisk lægegerning.<br />
Læge foreningens forlag.<br />
Garber, J., Seligman, M.E.P. (Eds.) (1980): Human helplessness:<br />
Theory and applications. New York: Academic Press.
242<br />
Sex related differences of<br />
problem drinking<br />
in 42 year old Malmoe citizens: results from a health<br />
screening of a total birthyear cohort in 1983<br />
Agneta Österling, Inst. för klinisk alkoholforskning, Alkoholkliniken,<br />
Malmö allmänna sjukhus, S-214 01 Malmö<br />
Screening for problem drinking in general population studies have<br />
taken place in the MSIS (the Malmoe screening and intervention study)<br />
since the mid 70's. Several birthyear cohorts of Malmoe citizens have<br />
been investigated (mainly males) by Kristenson. In the present study<br />
we used similar methods and also included the female part of the<br />
birthyear cohort (1941). The alcohol questionnaire (the modified<br />
Malmoe MAST, mM-MAST) was further revised, hypothesising<br />
improved adjustment to the female population. The inclusion criteria<br />
was differentiated using both two levels of cut-off points in the liver<br />
enzyme gamma-GT (GGT) levels and endorsments of mM-MAST<br />
questions. Identified problem drinkers were subjects registered at the<br />
Department of Alcohol Diseases prior to the screening and constituted<br />
2.3 % of the female and 9.5 % of the male population, sex ratio<br />
(female:male) 1.4.1. In the remaining subjects who met with the<br />
inclusion criteria, another 2.0 % of the women and 6.7 % of the men<br />
were defined as problem drinkers according to reported alcohol<br />
consumption levels and/or acknowledgement of one or more<br />
dependence symptoms, thus a sex ratio of 1: 3.4. We also used a<br />
more conservative definition of problem drinking, with a decreased<br />
amount of weekly alcohol consumrtion considered problematic. The<br />
corresponding percentages were 3.2 % and 10.7 % respectively and a<br />
sex ratio of 1: 3.3 The main result was subsequently that hidden<br />
problem drinking is by and large proportional to identified alcoholism in<br />
both sexes.
243<br />
NAD-publikationer<br />
Nr 1 Arbetslöshet och bruk av rusmedel: Jyrki Jyrkämä. 1980.<br />
(NU A 1980:16)<br />
Nr 2 Barns socialisation och alkohol: Rapport från ett nordiskt<br />
seminarium 3-5.9.1980 i Esbo, Finland. (NU B 1980:20)<br />
Nr 3 Alkohol och ekonomi i Norden: Nordiskt seminarium i<br />
Vuoranta, Finland 1-2.9.1980. (NU B 1980:21)<br />
Nr 4 Kriterier for førtidspension, især om "rusmedelbrugeres"<br />
stilling. Om betingelser og muligheder i Danmark: Asmund<br />
W.Born. NORD. 1981. (Upplagan är slut)<br />
Nr 5 Förtidspensionering av missbrukare - från kriterier till beslut:<br />
Symposierapport. NORD. 1981. (Upplagan är slut)<br />
Nr 6 Alkohol och drogforskning i Norden - viktiga<br />
forskningsområden. NORD. 1982.<br />
Nr 7 Behandlingsforskning: Rapport från nordiskt<br />
samhällsvetenskapligt alkoholforskarmöte i Roskilde 31.8.-<br />
3.9.1982. NORD. 1983.<br />
Nr 8 Kvinnoforskning kring alkohol och droger: Rapport från ett<br />
nordiskt forskarseminarium 1982. NORD. 1983. (Upplagan<br />
är slut)<br />
Nr 9 Cannabis och medicinska skador - en nordisk värdering:<br />
Rapport av en nordisk medicinsk expertgrupp. Kort<br />
sammanfattning. NORD. 1984.<br />
Nr 10 Cannabis och medicinska skador - en nordisk värdering:<br />
Huvudrapport av en nordisk medicinsk expertgrupp. NORD.<br />
1984.
244<br />
Nr 11 Kvinnors bruk av beroendeframkallande läkemedel: Rapport<br />
från ett nordiskt forskarmöte 1984. NORD. 1984.<br />
Nr 12 Ungdomskulturer och uppsökande verksamhet: Rapport från<br />
ett nordiskt forskarseminarium 1985.<br />
Nr 13 Kvinnor, alkohol och behandling: En nordisk antologi.<br />
Margaretha Järvinen & Annika Snare (red.). 1986.<br />
Nr 14 Kvinnoforskning kring rusmedel 2: Rapport från ett nordiskt<br />
forskarseminarium 1986.<br />
Nr 15 Alkoholbruk och dess konsekvenser: Rapport från det<br />
nordiska samhällsvetenskapliga forskarmötet 1986.<br />
Nr 16 Women, Alcohol, and Drugs in the Nordic Countries: Edited<br />
by Elina Haavio-Mannila. 1989.<br />
Nr 17 Perspectives on Controlled Drinking: Edited by Fanny<br />
Duckert, Anja Koski-Jännes and Sten Rönnberg. 1989.<br />
Nr 18 Alcohol in Developing Countries. Proceedings from a<br />
meeting: Edited by Johanna Maula, Maaria Lindblad and<br />
Christoffer Tigerstedt. 1990.<br />
Nr 19 EG, alkohol och Norden. Seminarierapport. Red. Christoffer<br />
Tigerstedt. 1990.<br />
Rapporterna kan beställas från NAD:s sekretariat:<br />
Nordiska nämnden för alkohol- och drogforskning (NAD)<br />
Annegatan 29 A 23, SF-00100 Helsingfors, FINLAND