Juleopgave - Spejdernet
Juleopgave - Spejdernet
Juleopgave - Spejdernet
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
RAZAT<br />
MedleMsblad for bævere og ulve Nr. 3 NoveMber 2009-10-26 spejderNet.dk/grazat<br />
Skrabekalender<br />
– på bagsiden<br />
Skrab og få ekstra meget ud af din GRAZAT kalender.<br />
Vind en ekstra julegave.<br />
Særnummer<br />
Julekalender i<br />
24 kapitler<br />
Juleeventyr - Det viDste Du ikke om Jul – GrAZAt, nu som mAleboG<br />
sJove opGAver mens Du venter på Jul – nu 28 siDer
Bladet udgives af:<br />
KFUM-Spejderne i Danmark<br />
Rysensteensgade 3, 1<br />
1564 København V<br />
Tlf.: 70 10 26 66<br />
grazat@kfumspejderne.dk<br />
Redaktør: Anette Karkov<br />
Indhold: Louise Mousten Vestergaard<br />
Illustration og layout:<br />
Malene Hald, www.malenehald.dk<br />
Foto: Jeppe Carlsen<br />
Opgaver: www.opgavebureauet.dk<br />
Forsidemodeller: Victor S. Jørgensen og<br />
Cecilia Svarre-Andersen<br />
Velkommen<br />
LEDER – Jul betyder fest og i hele december måned<br />
forbereder vi årets største fest. Godt nok ved vi, at<br />
Jesus ikke blev født i december måned, men da vi<br />
ikke ved, hvornår det skete, så blev det vedtaget for<br />
mange, mange år siden at fejre hans fødsel lige efter<br />
årets korteste dag.<br />
Og det er det helt rigtige tidspunkt at fejre den. Jesus<br />
bliver kaldt ”verdens lys”; vi tænder lys over alt og<br />
glæder os over at lyset vender tilbage, at vi går en<br />
lysere tid i møde. Midt i den mørkeste tid har vi brug<br />
for at feste for lyset.<br />
Når vi forbereder den store fest, hygger vi med at<br />
pynte op, bage lækre kager og vi mødes med venner<br />
og familie for at feste på forskud. Vi bliver mindet om,<br />
at december måned er kærlighedens måned, hvor<br />
vi skal være gode ved hinanden. Vi giver penge til<br />
velgørende formål og husker på at fodre de vilde dyr.<br />
Det er en dejlig måned, selvom den dog sommetider<br />
drukner i alt det, vi gerne vil nå og alle de penge vi<br />
mener, vi skal bruge på at vise vores kærlighed. Gaveræset,<br />
som kan skræmme enhver og få tallene på<br />
kontoen til at blive røde.<br />
Men for en fremmed kan den største gave være, det<br />
smil du giver. For en ven kan det være det skulderklap,<br />
der siger, at du er der for ham. For dit barn kan det<br />
være den tid, du bruger på at være sammen med det.<br />
Jesus viste os blandt andet, at den største gave vi kan<br />
give er tid og opmærksomhed, for først når vi bliver<br />
set og hørt, føler vi os levende og elsket.<br />
Essensen af Julen er festen for lyset og kærligheden.<br />
”Verdens lys” og Guds kærlighed lever hele året rundt,<br />
og derfor giver jeg min datter ret, når hun ønsker sig<br />
jul hele året.<br />
SiDe 6<br />
SiDe 4<br />
SiDe 9<br />
SiDe 25<br />
grå Jul: Siden 1900 har der kun været hvid jul 7 gange i Danmark. Hvid jul betyder,<br />
at mere end 90 % af Danmark er dækket af end ½ cm sne. Sidste gang var i 1995.<br />
1. december<br />
Hold så op med at løbe rundt, og sæt jer ind i bussen!<br />
Spejderleder Jørgen mærkede sveddråberne på<br />
panden. Han forsøgte at tælle de 23 tropspejdere,<br />
han havde taget med på overlevelsestur til Dalarne i<br />
Midtsverige. 23 spejdere. Eller var det 25? Jo han kunne<br />
tælle til 25. For der ved bussens bagende stod Julie<br />
og pillede Bertram i øret med en grankvist, mens han<br />
surmulende viftede hende væk.<br />
- Hop så ind, så kører vi! råbte han til dem.<br />
Han talte igen; 21…22…23. Det var da 23 ikke? Buschaufføren<br />
begyndte at tromme fingrene utålmodigt<br />
mod instrumentbrættet.<br />
- Vi er klar om et øjeblik, sagde han til chaufføren, som<br />
nu havde ventet i en halv time.<br />
Han kiggede sig omkring. Det så ud til at alle børnene<br />
var kommet på plads i bussen, og selv Julie og Bertram<br />
stod ikke længere i sneen. Så var der nok styr på det hele.<br />
- Så du det?<br />
Julies stemme var skinger, og hun smed straks grankvisten,<br />
hun havde forsøgt at vride ind i Bertrams<br />
øregange.<br />
- Så hvad for noget? mumlede Bertram.<br />
Julie stemme var nu kun en hvisken:<br />
- Jeg så noget. Det var meget mærkeligt. Et lille dyr<br />
med hat på! Så du den ikke?<br />
Bertram mumlede, at det rablede for hende, men Julie<br />
var allerede på vej ind i et tæt buskads, og hun kiggede<br />
lige ned i jorden.<br />
- Kom nu med Bertram! kommanderede hun.<br />
Bertram så på den forvirrede spejderleder Jørgen, der<br />
var i gang med at mase de store patruljetelte ind i<br />
bagagerummet. Han trak på skuldrene og fulgte efter<br />
hende.<br />
Julie og Bertram havde været venner altid. De gik<br />
i samme klasse og var i samme spejdertrop, og så<br />
boede de også i hvert sit hus på Birkevænget. Det var<br />
Bertram, der havde overtalt Julie til at starte til spejder.<br />
Men altid hende, der overtalte ham til alt andet.<br />
- Hvad er det vi leder efter?<br />
spurgte Bertram<br />
skeptisk, da de<br />
havde gået et par<br />
minutter. Julie<br />
stoppede op og<br />
pegede på nogle<br />
små spor i sneen:<br />
- Fodspor. Og de er helt friske. Jeg tror, det er nissespor!<br />
Det er hvert fald meget mærkeligt det her,<br />
svarede hun kryptisk.<br />
Bertram satte sig på hug og nærstuderende de små<br />
fordybninger i sneen. Det varede lidt, før han rejste sig<br />
op.<br />
- Glem det Julie, det er bare en mus, der har løbet her.<br />
Kom vi skal tilbage nu. Bussen kører lige om lidt!<br />
Bertram vendte sig beslutsom om og gik mod bussen.<br />
Julie fulgte modvilligt efter ham. De nåede lige til<br />
parkeringspladsen, som bussen satte i gang, og det<br />
sidste, de så, var de røde lygter, da bussens bagende<br />
svingede ud på den store vej.<br />
<strong>Juleopgave</strong><br />
De to tegninger ser ens ud, men det er de ikke. prøv<br />
om du kan finde 5 ting der er forskellige<br />
2 i Grazat 3/09 i KFUM SpEJDErNE KFUM SpEJDErNE i Grazat 3/09 i 3<br />
1
Må Jeg ByDe Dig et kirSeBær: risalamande lyder fransk og betyder da også ”ris med mandel.”<br />
Men i virkeligheden er der tale om en dansk opfindelse fra omkring år 1900.<br />
2. december 3. decemeber<br />
De er kørt uden os!<br />
De havde set bussen trille ud på vejen og dreje nede<br />
ved det skarpe sving. alle de andre spejdere var på<br />
vej hjem og sad sikkert og guffede vingummier i<br />
den lune bus, mens de sang glade fællessange fra<br />
spejdersangbogen.<br />
Han smed sin rygsæk og satte sig med<br />
et hjælpeløst bump ned i sneen.<br />
- De opdager lige om lidt, at<br />
vi mangler, og så kommer<br />
de tilbage efter os! Julies<br />
stemme var optimistisk,<br />
men formildede<br />
ikke Bertram.<br />
- Det var også bare<br />
fordi du absolut skulle<br />
løbe efter den dumme<br />
spidsmus! hvæsede Bertram,<br />
mens Julie skulede<br />
surt til ham. Det kan godt være,<br />
at det bare var musespor, de havde<br />
set i sneen, men det hun havde set i buskadset<br />
var noget andet.<br />
- Hvorfor ringer vi ikke bare til dem? Så kommer de<br />
tilbage og henter os.<br />
Han lyste op og trak noget op af tasken.<br />
- Se lige denne skat her, triumferede han over for Julie:<br />
Den har FM radio, 1,8 tommer LCD colour display,<br />
Bluetooth, understøtter USB og Googlemap og så<br />
vejer den kun 35 gram!<br />
- Jeg forstår ikke, hvad du ævler om, svarede Julie.<br />
Kan den ringe?<br />
Bertram var altid ham der havde udstyret i orden.<br />
altid det smarteste spejdergrej og nyeste teknik.<br />
Hans rygsæk var stopfuld, men indeholdt altid det,<br />
man lige stod og manglede. Julie derimod var ikke så<br />
god til at få tingene med, og var flere gange kommet<br />
af sted uden hverken sovepose eller<br />
tandbørste.<br />
Han indtastede spejderleder<br />
Jørgens telefonnummer<br />
og satte telefonen til<br />
øret. Efter nogle<br />
sekunder lod han<br />
mobilen falde ned i<br />
lommen.<br />
- Næh. Der er ikke<br />
noget mobilsignal.<br />
Bertram hev så et stort<br />
kort op af tasken. Så må<br />
vi selv finde hjem, mumlede han.<br />
- Her er vi. Bertram pegede på en<br />
lysegrøn plet på kortet.<br />
- Og her skal vi hen.<br />
En rød plet på kortet viste den nærmeste by.<br />
- Nej. Er det ikke der, vi skal hen? Julie pegede vredt<br />
på Danmark på kortet, et godt stykke til venstre.<br />
- Har du tænkt dig at gå til Danmark? Der er måske<br />
600 kilometer hjem. Om du så kan gå 20 kilometer<br />
hike om dagen, vil vi først være hjemme til januar.<br />
Næh vi er nødt til at finde en by, så vi kan finde en<br />
telefon og få ringet hjem. Der er højst et par kilometer.<br />
Jeg skal nok vise vej.<br />
Juleleg – I skoven eller haven kan man om efteråret og et godt stykke ind i vinteren finde en<br />
masse flotte blade, der er faldet af træerne. prøv at samle en stor bunke blade. Sæt en kogle fast for enden<br />
af ståltråden. Sæt blade på ståltråden indtil hele stykket er fyldt med de flotte blade. afslut evt. med endnu<br />
en kogle, kastanjeskal eller lignende. Du kan også male den med sølv eller guld-spray for at gøre den endnu<br />
flottere. Fastgør en snor i toppen og hæng bladkoglen op.<br />
JoMfru Maria på tv: i italien fejrer man mange steder julen ved at tage til midnatsmesse i kirken.<br />
Mange vælger også at se det direkte i tv optaget fra peterskirken i rom.<br />
Bertram, vi har gået i<br />
over tre timer. Jeg tror<br />
du har set fejl på<br />
kortet?<br />
Bertram skævede<br />
vredt til hende.<br />
Selvfølgelig<br />
havde han ikke<br />
ser fejl på kortet.<br />
Han havde jo taget<br />
både stifindermærke,<br />
orienteringsmærket og vildmarksmærket.<br />
Hvad vidste Julie i øvrigt om det – hun havde<br />
kun sådan nogen skøre mærker hun selv havde lavet<br />
ud af gammelt stof og garn, fordi hun aldrig fulgte<br />
med til instruktionerne, når de var til spejder.<br />
Men de havde faktisk gået langt. Han hev derfor et<br />
instrument op af rygsækken<br />
- Se denne lille datamat her. Den er ufejlbarlig. En<br />
håndholdt GpS, den nyeste nye indenfor sin slags,<br />
med touchscreen og navigationshjul og så fungerer<br />
den via satellit og altså også her ude i ødemarken,<br />
hvor der ikke er noget mobilsignal<br />
- Med denne GpS kan jeg hente vores præcise koordinater,<br />
og så skal jeg nok fortælle dig, hvordan vi<br />
kommer hjem. Bertram begyndte at trykke febrilsk på<br />
den trykfølsomme skærm.<br />
Julie ventede. Og ventede. Og ventede. til sidst<br />
kiggede hun ham over skulderen og så, hvad også<br />
Bertram så. En sort skærm.<br />
- altså Bertram, jeg kan godt se den er smart sådan<br />
en, men den virker nok bedst hvis man har husket<br />
batterierne.<br />
Hun fik straks ondt af ham, og skyndte sig at sige.<br />
- Skal jeg prøve at trylle et par batterier frem med min<br />
magiske tørklæde og tryllekartoffel? Du ved jo, at jeg<br />
har taget tryllemærket?<br />
- Genial ide Julie….altså ikke det med trylleriet. Men man<br />
kan selvfølgelig lave sit eget batteri. Se hvad jeg har her…<br />
Bertram stod igen med hovedet i sin kæmpe rygsæk.<br />
Op trak han to kartofler, en blyant, to søm, noget<br />
kobbertråd og en stump ledning. Han stak et søm i<br />
hver kartoffel og tråd og ledninger brugte han til at<br />
forbinde kartoflerne med sin GpS.<br />
- Du må have spist spejderhagl! udbrød Julie.<br />
- Men se, det virker, udbrød Bertram. Julie troede<br />
ikke sine egne øjne, da hun så hvordan der kom lys i<br />
GpS´ens skærm ved hjælp af en kartoffel.<br />
- Hurra…det virker. Så skal vi bare finde ud af…..hvordan….vi…..Bertram,<br />
slukkede du nu for den igen?<br />
Lyset havde varet i nøjagtigt 12 sekunder. Så slukkede<br />
det.<br />
Hun vidste godt, at hun ikke skulle spørge mere. Det<br />
var vist et batteri med kort levetid.<br />
<strong>Juleopgave</strong> – Billedlotteri<br />
Hvem får først pladen fuld?<br />
tegningerne skal råbes op i nummerorden.<br />
2<br />
4 i Grazat 3/09 i KFUM SpEJDErNE KFUM SpEJDErNE i Grazat 3/09 i 5
JuleManDenS kænguruer:<br />
i australien er julemandens slæde ikke trukket af rensdyr, men derimod af seks kænguruer.<br />
4. december 5. december<br />
Hvad tror du, det var, vi så i buskadset?<br />
spurgte Julie.<br />
De havde sat sig på et par<br />
træstubbe for at hvile sig lidt<br />
og planlægge deres næste<br />
træk.<br />
- Du så. Ikke vi! rettede<br />
Bertram hende. Jeg så ikke<br />
andet end dig, som havde<br />
fået øje på en indbildt trold med<br />
hat.<br />
Julie lod sig ikke slå ud af hans spydige bemærkninger.<br />
- Bertram, jeg er sulten. Skulle vi ikke lave nogen<br />
pandekager og varm kakao med flødeskum? Spurgte<br />
Julie henrykt.<br />
- God ide, svarede Bertram med påtaget begejstring.<br />
Jeg ser lige, om jeg har noget flødeskum i tasken….<br />
Han åbnede for sin rygsæk og løftede nogle af de<br />
store ting ud, så han bedre kunne finde deres mad<br />
nede i bunden; en hængekøje, en selvoppustelig kano<br />
og et patruljeflag. Julie så forbløffet til. Det var alligevel<br />
imponerende hvor meget han kunne klemme ned i<br />
den rygsæk! Så lagde han alle madvarerne ud: Ud over<br />
et par feltflasker med lidt vand i og en pakke knækbrød<br />
var der et halvt glas tyttebærsyltetøj, en stump<br />
rensdyrpølse samt seks tuber Kalles Kaviar, som han<br />
bredte ud på jorden foran dem.<br />
- Nej desværre ingen flødeskum.<br />
- Mmhh….Knækbrød med Kaviar er også fint, mumlede<br />
Julie.<br />
Hun tog knækbrødet og smurte fisken på tube ud<br />
på det. Mens hun knasede på det tørre brød, rystede<br />
Bertram feltflaskerne og kiggede grundigt på maden<br />
foran dem.<br />
- Julie vi har kun mad til få dage, og vandet slipper op i<br />
dag. Hvis vi ikke hurtigt finder ind til byen dør vi af sult<br />
og tørst. Bertram lød bekymret.<br />
Julie rystede på hovedet.<br />
- Slap af Bertram. Vi dør ikke af tørst. Der er masser af<br />
sne, som man bare kan spise!<br />
Hun tog en stor håndfuld sne i hånden,<br />
og proppede den i munden.<br />
- Har du spist søm! Julie, ved<br />
du ikke, at man ikke må<br />
spise sne! udbrød Bertram<br />
forfærdet.<br />
- Jamen… kun hvis det er<br />
gult sne ikke? spurgte Julie<br />
med munden fuld af sne.<br />
- Nej! Slet ikke hvis det er gul<br />
sne. Men heller ikke selv om det er hvidt. Hvis du<br />
spiser sne, sænker det din kropstemperatur og giver<br />
dig kuldeskader i munden.<br />
Julie spyttede straks sneen ud af munden og kiggede<br />
på ham.<br />
- Vi er altså nødt til at finde hjem snart.<br />
<strong>Juleopgave</strong><br />
prøv om du kan finde<br />
vej ind til bålet, så<br />
du kan få bagt dit<br />
snobrød<br />
3<br />
HøJt fra træetS grønnetop: Hvert år fældes der mere end 100 millioner juletræer<br />
i europa og nordamerika, og mange af dem dyrkes i Danmark<br />
Bertram tog kortet op af lommen, foldede det ud på<br />
jorden foran sig og kiggede indgående på det.<br />
Indimellem løftede han blikket og kiggede sig omkring.<br />
Hans hjerne arbejde så det knagede, mens han<br />
forsøgte at huske de spejderfærdigheder han lærte,<br />
da han tog sit orienteringsmærke.<br />
- Vi er cirka her, og vi vil gerne herhen.<br />
Bertram vendte og drejede kortet og pegede på det.<br />
Det grønne på kortet er skoven, det blå er søer og<br />
vandløb, og de små røde prikker er små byer. Så skal<br />
vi bare mod nord!<br />
Bertram snakkede mest med sig selv, mens Julie<br />
havde sat sig på jorden for at iagttage ham. Hun<br />
havde aldrig rigtig fulgt med i de spejdertimer, hvor<br />
de havde arbejdet med orientering, men det var også<br />
rigtig kedeligt, og man ville alligevel aldrig få brug<br />
for at kunne finde rundt i en skov...Hvert fald<br />
ikke så tit!<br />
- Vi kan bare følge nordstjernen.<br />
Den er altid mod nord, og så ved<br />
vi at vi er på rette vej, forsøgte Julie<br />
sig, men kiggede så op på en skyfri<br />
frostklar<br />
blå morgenhimmel.<br />
- God ide Julie, men det er<br />
altså lyst nu, og der er ingen<br />
stjerner at se. Men ved du,<br />
hvad vi kan?<br />
Bertram lyste op i et smil:<br />
- Vi kan se på træerne.<br />
Der vokser altid mos på<br />
træernes nordsider. Så<br />
ved vi, hvilken vej vi<br />
skal gå. Og kortet viser, at vi skal mod nord.<br />
- Eller mod syd hvis man vender kortet om. Julie brød<br />
pludselig ind. Og syd er altid nedad på kortet. altså<br />
ved vi, at vi også bare skal gå ned ad bakken her.<br />
Julie var et stort smil, ved tanken om det logiske i sin<br />
påstand.<br />
Bertram vendte kortet om. Julie var sjov og sød. Men<br />
kvik til at finde vej, det var hun ikke. Og hun havde<br />
hvert fald ikke ret i det med, at syd var nedad i landskabet.<br />
Men måske havde han vendt kortet forkert? De<br />
indså, at de nok ikke kom hjem lige med det samme.<br />
farv Selv<br />
6 i Grazat 3/09 i KFUM SpEJDErNE KFUM SpEJDErNE i Grazat 3/09 i 7
friMærker til Jul: Julemærket er en dansk opfindelse fra 1904, som i dag også bruges i andre lande,<br />
blandt andet uSa. oprindeligt blev det brugt til at samle penge ind til børn med sygdommen tuberkulose.<br />
i dag går pengene til julemærkehjem, som tager sig af børn med problemer som overvægt og mobning.<br />
6. december 7. december<br />
Det var begyndt at sne. Små snefnug væltede vægtløs<br />
ned fra himmelen. Ingen af dem vidste længere<br />
hvor lang tid de havde gået. De havde prøvet at finde<br />
ud af, hvor på kortet de var. problemet var, at de ikke<br />
havde nogle ordentlige fix-punkter at forholde sig<br />
til. Skoven var fuld af træer, og de havde endnu ikke<br />
stødt på noget i landskabet, som de kunne navigere<br />
efter på kortet. Ikke en vej, ikke en særlig stor sø.<br />
Ingen sti, hvor mennesker havde gået. Kun træer og<br />
skovbund. Det var umuligt for dem, at finde ud af<br />
hvor på kortet de præcist var, og hvilken retning de<br />
skulle gå.<br />
Bertram havde til sidst i<br />
mangel af bedre lyttet<br />
til Julies råd om at gå<br />
ned ad bakken for<br />
at komme sydpå.<br />
Det var derfor<br />
med lidt blandede<br />
følelser, at han<br />
modtog Julies<br />
jubelråb nogle<br />
meter foran sig:<br />
- Jubii! Se<br />
Bertam, jeg har<br />
fundet en vej…<br />
Bertram kom<br />
op på siden af<br />
Julie. Inde midt i<br />
skovbunden, lå en<br />
lille nedtrampet sti<br />
foran dem. En sti som mennesker<br />
havde lavet.<br />
- Sejt! Stier leder altid til<br />
steder, hvor mennesker bor.<br />
Hvis vi følger stien, kommer<br />
vi til en by. Det er<br />
fantastisk Julie. Vi skal<br />
bare følge stien, så er<br />
vi næsten allerede hjemme. Bertram var henrykt, og<br />
omfavnede Julie.<br />
- Se Bertram, jeg er slet ikke så dårlig til at finde vej!<br />
smilede Julie<br />
De næsten løb ned ad den trampede sti, i glæde over<br />
endelig at være på rette vej. Omkring dem samlede<br />
sneen sig til større og større snefnug. De sparkede<br />
for sjov til de små bunker af sne, der begyndte at<br />
samle sig omkring dem, og samlede små kugler til<br />
snebolde, de kunne kaste efter hinanden. Snart blev<br />
det meget koldt og vådt, og Julie begyndte at ryste af<br />
kulde. Mørket trængte sig på, og stien begyndte at<br />
blive dunkel.<br />
- Måske skulle vi slå<br />
lejr, og fortsætte<br />
når det bliver lyst?<br />
foreslog Julie.<br />
Bertram hev det<br />
lille 2-personers<br />
telt op af rygsækken<br />
og foldede<br />
et par soveposer<br />
ud. De var<br />
udmattede<br />
og kolde da<br />
de faldt i søvn,<br />
men også<br />
fortrøstningsfulde.<br />
Da de<br />
lukkede øjnene,<br />
smilede de<br />
begge, mens de puttede<br />
sig i det bløde for.<br />
farv Selv<br />
BøøøHHHH: i dag er en julebuk en halmfigur, der er bundet, så den ligner en gedebuk,<br />
men i gamle dage var en julebuk en mand, der klædte sig ud som en ged og skræmte børnene ved juletid.<br />
Vinden susede udenfor det lille telt. Det var stadig<br />
nat, da Julies kolde hænder ruskede i Bertram der var<br />
langt væk i drømmeland. Berrtams 3-sæson soveposer<br />
gjorde ikke meget gavn i en iskold svensk skov i<br />
december, især ikke når man som Julie ikke var iklædt<br />
fornuftigt termo-undertøj.<br />
- Bertram vågn op! Det er smadderkoldt og jeg fryser!<br />
Kan du ikke godt gøre noget?<br />
Der kom små grynt nede fra soveposen, men Julie<br />
blev ved. Lyden af hendes konstant klaprende tænder,<br />
fik til sidst Bertram ud af fjerene.<br />
- Skal jeg tænde et bål, så du kan få varmen?<br />
Julie nikkede.<br />
Bertram blev hurtigt tændt ved tanken om at få lov at<br />
lege med ild, og inden længe var han ude af teltet og<br />
i gang med at hente brænde, som han samlede i en<br />
pæn bunke i tilpas afstand fra bålet.<br />
- Så er der snart varme Julie.<br />
Bertram holdt et stort stykke vat i den ene hånd, med<br />
den anden hånd tændte han ild med sin lighter. Der<br />
gik straks ild i vattet, men så snart han kastede det<br />
ned i bålet, slukkedes det.<br />
Han forsøgte igen. Og endnu en gang. Men brændet<br />
var vådt, og en lille smule brændende vat ikke nok til<br />
at få ild i bålet.<br />
til sidst kastede han vredt lighteren fra sig, gik ind<br />
i teltet, hev en stor himstregims op af rygsækken,<br />
mens en måbende Julie så til.<br />
- Øh hvad er det der Bertram? Julie pegede.<br />
- Nu skal du se engang, Julie.<br />
Berrtam tog en stor metalstang i den ene hånd, og<br />
en tung metalbeholder på ryggen. En flammekaster!<br />
Flammerne blev spyet ud af metalrørets munding,<br />
og snart var der ild i det lille bål.<br />
Bertram kastede flammekasteren fra sig<br />
og gik tilbage i teltet, hvor han krøb ned i<br />
soveposen.<br />
- Hvor har du sådan et instrument fra? spurgte<br />
Julie undrende.<br />
- Nåh..den! Det er nyt standardudstyr fra spejderbutikken<br />
55Nord. Men jeg tror ikke de sælger så mange.<br />
Sov nu Julie. I morgen kommer du hjem.<br />
<strong>Juleopgave</strong><br />
8 i Grazat 3/09 i KFUM SpEJDErNE KFUM SpEJDErNE i Grazat 3/09 i 9<br />
4
firkantet Jul:<br />
Den første tv-julekalender blev sendt i 1962 på Dr. tv2 var med på kalender-bølgen fra 1990.<br />
8. december 9. december<br />
De vågnede til lyden af<br />
fuldstændig stilhed.<br />
Vinden i træerne var<br />
hørt op, blæsten<br />
havde fundet ro<br />
og den hvide sne<br />
lagde en isolerende<br />
dyne om hele<br />
skoven. Himlen var hvid, og træernes grene dækket af<br />
et tykt lag af ren hvid sne.<br />
- Så Julie. Vinden har lagt sig, nu kan vi gå videre, sagde<br />
Bertram tilfredst, da han lynede teltet op og kiggede ud<br />
på det snehvide landskab.<br />
Julie gned sig i øjnene og spærrede dem straks efter<br />
helt op.<br />
- Wow, har du set det! Det er jo helt vildt. Vi kan<br />
bygge en iglo, lave den vildeste snemand. Vidste du<br />
at jeg har det sorte bælte i snekamp. Jeg har også et<br />
uniformsmærke der beviser det.. Kommer du ikke<br />
totalt meget i julehumør? Og se, vi har haft besøg i<br />
nat. Små fodspor overalt i sneen.<br />
Bertram studerede sporene indgående. Julie var allerede<br />
ude af soveposen, og i fuld gangmed at få støvlerne<br />
på. Inden Bertram kunne nå at stoppe hende, var hun<br />
ude af teltet, og i gang med at lave engle i sneen.<br />
Mens hun blafrede med armene i sneen, havde Bertram<br />
rejst sig op og var i gang med snøre sine vinterstøvler.<br />
- I sne står urt og busk i skjuuul…..det er så kooooldt<br />
heruuuu….<br />
Julie var helt væk i sin egen sang, og selv om hun<br />
selv mente, at hun havde et særligt sangtalent bevist<br />
gennem ”skønsanger-mærket” i hendes lomme, var<br />
Bertram ikke overbevist.<br />
- Julie, vi har ikke tid, vi skal af sted nu, så vi kan komme<br />
hjem i dag. Hvis vi følger stien er vi fremme om femseks<br />
timer….<br />
Bertram drejede forvirret rundt om sig selv. Stien! Hvor<br />
var stien! Den var der da lige her? Men der var ikke<br />
nogen sti. I stedet var der 20 centimeter ren hvid sne,<br />
overalt hvor han vendte sig. Stien var væk. Stien burde<br />
være lige her. Eller var det der?<br />
Dér lige foran ham stirrede et par små mørke øjne på<br />
ham. Bertram stivnede. Hvad er det? Hvem er det? Var<br />
den en…? Nej….eller….måske…<br />
Øjnene var vidt opspærrede og fødderne plantet i de<br />
små fodspor, og inden Bertram kunne nå at reagere,<br />
forsvandt det lille væsen så pludseligt som det var<br />
kommet. tilbage var kun nogle små spor i sneen og<br />
en Bertram så overrasket, at han var holdt op med at<br />
trække vejret.<br />
SpLat!<br />
En snebold susede gennem luften og ramte ham i<br />
nakken, hvor den splattede ud i kolde iskrystaller, der<br />
langsomt smeltede og gled ned under trøjen. Julie<br />
fnisede bag ham, men han blev ikke vred.<br />
- Julie! Julie! Jeg har set den…det sjældne dyr du snakkede<br />
om. Den var lige her! Den var brun som et egern.<br />
Men det var ikke et egern. Det lignede også at den<br />
havde hat på, og stribede fødder….Jeg har aldrig set<br />
noget lignende….og se der er dens fodspor….<br />
Julie smilede.<br />
- Fint, så tror du jo på mig. Hvad siger du til at vi først<br />
kommer hjem om et par dage, og i stedet ser om vi<br />
ikke kunne gøre os fortjent til ”Finder af et meget sjældent<br />
dyr” mærket.<br />
<strong>Juleopgave</strong><br />
5<br />
DagenS gåDe: Hvad kalder man en meget gammel snemand?<br />
Svar: vand!<br />
Er du overhovedet sikker på, at der findes sådan et<br />
”Finder af et meget sjældent dyr” mærke, spurgte<br />
Bertram, da de havde fulgt de små fodspor i sneen<br />
noget tid.<br />
- Ja. Selvfølgelig. Men<br />
du kender sikkert<br />
kun de danske<br />
mærker. De<br />
virkelig gode<br />
mærker findes<br />
i andre lande.<br />
Det er der, jeg<br />
har mange af<br />
mine bedste<br />
mærker fra.<br />
Julie tog en<br />
hånd i lommen<br />
og fiskede<br />
en håndfuld stofstykker op.<br />
- Denne her er for eksempel det japanske ”Sushi-mærke”,<br />
som man kun får, hvis man kan samle en makirulle<br />
på under 30 sekunder, og dette mærke er et ”God<br />
mod dyr” mærke, som jeg har fået, fordi jeg engang i<br />
Spanien reddede nogle fugleunger, der var drattet ned<br />
fra reden.<br />
De havde fulgt fodsporene i sneen længe, og ingen<br />
af dem var længere sikre på hvilken<br />
retning de gik i. Med næsen dybt<br />
begravet i den hvide sne, havde de<br />
fulgt de små spor op ad bakker og ned<br />
igen. rundt om store træer, over en<br />
lille frossen bæk. Fodsporene lignede<br />
på afstand ikke andet end små prikker<br />
i sneen, men når man kom helt tæt på,<br />
kunne man se aftegninger, der mest af<br />
alt lignede små menneskefødder, ikke<br />
mere end 3-4 centimeterlange.<br />
- Hvis vi bare følger sporene længe<br />
nok, så skal vi nok finde ud af hvor det<br />
sjældne dyr gemmer sig, mente Julie.<br />
Men sporene fortsatte. Og fortsatte. til sidst kom der<br />
flere spor i sneen foran dem, denne gang så store som<br />
menneskefødder.<br />
- Se Bertram, det ligner vores<br />
fodaftryk! grinede Julie.<br />
Bertram satte sig på hug<br />
for at nærstuderede<br />
sporene og kiggede<br />
derefter op på Julie.<br />
- Det er vores fodspor.<br />
Vi er gået i ring<br />
Julie. Men se der!<br />
Bertram pegede:<br />
- Nu er der ikke ét<br />
sæt små fodspor,<br />
men derimod to! Fodsporene<br />
var bag deres aftryk.<br />
Nogen var altså gået bag<br />
dem hele tiden,<br />
Julie kiggede sig forsigtigt over<br />
skulderen og hviskede:<br />
- Jeg tror nogen følger efter os!<br />
6<br />
<strong>Juleopgave</strong><br />
10 i Grazat 3/09 i KFUM SpEJDErNE KFUM SpEJDErNE i Grazat 3/09 i 11
i SteDet for en vitaMinpille: Man kan spise gran, som faktisk indeholder en del C-vitamin.<br />
faktisk er der mange kokke der bruger de friske nåleskud i retterne på dyre<br />
og smarte restauranter og man kan selv f.eks. lave en granis.<br />
10. december<br />
De havde endnu engang slået lejr for natten. Om morgenen<br />
vågnede de ved at høre mystiske lyde ude foran<br />
teltet, som om nogen luskede<br />
rundt udenfor. Men da de lynede<br />
teltet op, var der ingenting at se.<br />
Ud over små spor i sneen igen.<br />
Helt tæt på teltet.<br />
- Der er altså nogen, som er<br />
meget interesserede i os,<br />
pointerede Julie, da hun fik<br />
øje på de små fodaftryk.<br />
- Det skal jeg lige love for.<br />
Og ved du hvad Julie, jeg<br />
har lagt mærke til sporene;<br />
det ligner dem fra i går,<br />
men det er det ikke. Der er<br />
forskel på dem. De her er en lille<br />
smule større og lidt bredere. Jeg<br />
tror der er mere end én.<br />
Der lød pludselig en høj og dybt brummende lyd, og<br />
Julie kiggede forfærdet på Bertram.<br />
- Hørte du det! Jeg tror, de er her igen!<br />
Bertram kiggede ned.<br />
- Næh, det var bare min mave der brummede. Jeg er<br />
iS MeD granSirup<br />
200 g sukker<br />
½ liter vand<br />
En håndfuld grannåle, f.eks. fyr eller lærk<br />
smadder sulten, og vi har næsten ikke mere at spise.<br />
Hvad siger du til, at vi dropper det sjældne dyr og i stedet<br />
finder tilbage til stien, så vi kan komme<br />
hjem igen?<br />
Julie nikkede modvilligt.<br />
Øv! Nu var de ellers lige<br />
så tæt på.<br />
Bertram rakte ud efter<br />
sin rygsæk for at<br />
tage kort og<br />
kompas op<br />
af sidelommen.<br />
Han<br />
følte sig lidt<br />
frem. Mærkeligt. Han<br />
var helt sikker på at begge<br />
dele skulle ligge i sidelommen.<br />
Han hev rygsækken tættere på, så han bedre<br />
kunne se. Det var der ikke!<br />
Minutiøst begyndte han at tømme rygsækken ting for<br />
ting, indtil den var tom. Intet kompas. Intet kort!<br />
- Jeg tror vores ubudne gæster er nogle værre tyveknægte!<br />
sagde han til sidst.<br />
Kom vand og sukker i en gryde, og lad det koge svagt ved lav varme. Efter ca. 20 minutter tager du gryden<br />
af varmen og putter grannålene i den varme sukker. Lad det stå i ½ time. Si grannålene fra og sæt din sirup i<br />
køleskabet.<br />
Gransirup smager godt på vanilieis.<br />
prøv Selv!<br />
en røDnæSet lille fyr: rudolf findes ikke i virkeligheden.<br />
rensdyret med den røde næse blev opfundet i 1939 til stormagasinet Montgomery Ward i uSa,<br />
som havde brug for en julefortælling til reklameformål.<br />
11. december<br />
11. DEcEmbER -Bertram var vred, og ikke så let at formilde.<br />
Kombinationen af, at nogen havde stjålet hans<br />
kort og kompas, og det faktum at de var næsten løbet<br />
tør for mad, gjorde hans humør sort og dystert. Oven i<br />
købet så det ud som om, at de havde tabt noget af deres<br />
proviant på vejen. Eller var det også blevet stjålet?<br />
Julie forsøgte at formilde ham, ved at give ham et af<br />
deres sidste stykker knækbrød.<br />
- Her Bertram, spis det her!<br />
Hun holdt en skive knækbrød med Kalles<br />
Kaviar frem foran ham, som han modvilligt<br />
tog imod.<br />
- Det er snart jul. Derhjemme sidder de og<br />
guffer æbleskiver, klejner og pebernødder,<br />
og imens er vi blevet glemt i en skov uden<br />
mad og vand. Øv for en december! surmulede<br />
han.<br />
Julie kiggede på Bertram, og lyste så op i et<br />
stort smil:<br />
- Jeg forstår ikke, hvorfor du surmuler<br />
Bertram. Det er der da ingen grund til. prøv<br />
at se dig omkring. Vi er jo ikke i en ørken,<br />
men midt i en skov. Der er masser af ting, man kan<br />
spise; Nødder, rødder og skovhindbær….jeg elsker<br />
hindbær!<br />
- Fint nok hvis det var sommer. Men jeg tror ikke, at<br />
du finder hindbær i december, mumlede Bertram.<br />
- Kunne det ikke være sejt, hvis vi selv kunne finde<br />
vores mad….<br />
Julie lod sig ikke slå ud så let. Hun begyndte med<br />
stor iver at grave i sneen og samlede sig efterhånden<br />
en hel håndfuld grankogler.<br />
- Egern og mus spiser kogler, så kan vi da også,<br />
påstod hun.<br />
Hun tog koglen op til munden, og brækkede et<br />
stykke af, som hun tyggede lidt på.<br />
- Føj!<br />
Hun spyttede det ud igen.<br />
- Okay, måske har du ret Bertram. Skal vi se, om vi kan<br />
finde tilbage til stien?<br />
- Næh! VI skal på jagt efter de små bæster, og jeg tror,<br />
at vi er på sporet af dem. Der er ingen tid at spilde, lad<br />
os komme af sted,<br />
<strong>Juleopgave</strong><br />
12 i Grazat 3/09 i KFUM SpEJDErNE KFUM SpEJDErNE i Grazat 3/09 i 13<br />
7
DagenS vitS: Hvad sagde det store lys til det lille lys?<br />
Svar: Jeg går ud!<br />
12. december<br />
Hvad tror du, de er for nogen? spurgte Julie.<br />
- Jeg ved det ikke, svarede Bertram og stoppede op:<br />
- og jeg ved heller ikke længere, om det er os, der på<br />
jagt efter dem, eller dem som holder øje med os<br />
Han pegede på sneen foran dem, hvor små sten i den<br />
hvide sne formede en række tegn og bogstaver.<br />
- Milde makrel! Hvad er det! udbrød Julie, da hun fik øje<br />
på tegnene i sneen.<br />
”I Er IXXE VELXOMNE. VEND StraXS OM ELLEr DEr<br />
VIL SE ULYXXEr!”<br />
- Hvad er det, der står? Det ligner bogstaver, men jeg<br />
forstår ikke alle ordene! sagde Bertram.<br />
- ”I er….” .og så kan jeg ikke læse, hvad der står? tror<br />
du, det er et budskab til os?<br />
spurgte Julie.<br />
Bertram nikkede<br />
stille. Inde i sit hoved<br />
prøvede han at tyde<br />
sætningen ord for<br />
ord.<br />
- Jep, og jeg<br />
ved hvad der<br />
står. prøv at<br />
sætte et andet<br />
bogstav<br />
på X’ets plads!<br />
svarede han<br />
bedrevidende.<br />
Sne-kakao<br />
Julie tænkte, så det knagede, mens hun satte forskellige<br />
bogstaver på X’ets plads. Hun startede med<br />
bogstavet a.<br />
- ”I er iaae velaomne……” Nej det giver ingen mening<br />
- Måske B. ”I er ibbe velbomne……” det giver heller ikke<br />
mening….mmhh hvad med C…`?<br />
- K, udbrød Bertram utålmodigt. prøv med bogstavet K<br />
i stedet!<br />
Julie tænkte sig lidt om. Så kiggede hun forfærdet på<br />
Berrtam.<br />
- Ved du hvad der står!<br />
- Ja, og det er ikke godt, sagde Bertram. Der står; ”I Er<br />
IKKE VELKOMNE. VEND StraKS OM ELLEr DEr VIL SE<br />
ULYKKEr!”<br />
-tror du vi skal være<br />
bange? hviskede<br />
Julie.<br />
-De kan tro nej. Vi er<br />
ikke bange for sådan<br />
nogle små gnavere<br />
som dem, og<br />
de skal ikke<br />
tro, at de kan<br />
skræmme os.<br />
Bare vent til jeg får<br />
fat i dem.”<br />
prøv Selv!<br />
Der er ikke noget bedre end varm kakao på en snevejrsdag. Til en kop kakao skal du bruge en spiseskefuld<br />
kakaopulver og en kopfuld vand. men hvis man nu bruger sne i stedet for vand, hvor meget skal<br />
man så bruge. En halv, en hel eller to liter sne? Prøv dig frem og husk kun at bruge ren nyfalden sne.<br />
gift til Jul: Julestjernen er en plante med røde blomster, som ses overalt til jul.<br />
planten er giftig, og i Mexico hvor den kommer fra, kan den blive 5 meter høj.<br />
13. december<br />
- Når jeg finder den lille gnaver, som forsøger at<br />
skræmme os, så laver jeg den altså til rullepølse!<br />
Bertram var rasende,<br />
og den sidste time<br />
havde han ikke<br />
lavet andet, end at<br />
fortælle Julie, hvad<br />
han ville stille op, når<br />
han endelig fik fat i<br />
det lille væsen, som<br />
stjal deres ting og<br />
sendte dem truende<br />
beskeder.<br />
- Jeg hakker den til<br />
småkød og laver den til<br />
en julemedister. Så får vi også julemad i år….gnækkede<br />
han.<br />
Julie rystede på hovedet. Hun var ikke interesseret i at<br />
se blod. Kun i at komme tættere på et meget sjældent<br />
dyr.<br />
Om natten blev de enige om ikke at lade sig overraske<br />
endnu engang, og Bertram foreslog, at de skiftede<br />
til at holde vagt foran teltet. De blev enige om, at<br />
Bertram skulle starte med at holde<br />
vagt mens Julie kunne sove.<br />
Under hans vagt først på aftenen<br />
havde han en stor stavlygte i<br />
hånden, klar til brug hvis ubudne<br />
gæster endnu en gang forsøgte at<br />
trænge sig på. Men vagten forløb<br />
fredeligt, og da han begyndte at<br />
glippe med øjnene af træthed, gik<br />
han ind i teltet til Julie for at lave<br />
vagtskifte.<br />
Julie var knap nok vågen, da hun<br />
modvilligt tog stavlygten i hånden<br />
og bevægede sig ud af teltet for<br />
at tage sin tørn. Snart hørte hun<br />
Bertram snorke indefra teltet.<br />
- Øv at sidde her midt om natten, tænkte hun, mens<br />
hun varmede hænderne i bålets sidste gløder.<br />
- Det er jo heller ikke fordi, der sker alverden.<br />
Mon der kunne ske noget, hvis jeg<br />
lige lukkede øjnene bare fem<br />
minutter?<br />
Hun hvilede hovedet mod<br />
Bertrams rygsæk, og inden<br />
der var gået et minut, var<br />
hun tilbage i drømmeland.<br />
Mens bålet knitrede,<br />
og Bertram<br />
og Julie sov, lød en<br />
raslen i buskadset<br />
bag teltet. Ingen af dem hørte de<br />
små skridt, der listede sig ind på den<br />
sovende Julie, og stjal stavlygten fra hende.<br />
<strong>Juleopgave</strong><br />
14 i Grazat 3/09 i KFUM SpEJDErNE KFUM SpEJDErNE i Grazat 3/09 i 15<br />
8
førSte DanSke Juletræ:<br />
Det første kendte danske juletræ blev tændt på Holsteinborg gods på Sydsjælland i 1808.<br />
traditionen med at tage et grantræ ind i stuen var kommet til Danmark fra tyskland<br />
14. december<br />
-Vågn op Julie!<br />
Julie åbnede øjnene, og så op på en rasende<br />
Bertram, der stod over hende.<br />
Bålet var gået ud, og solen var stået op. Hun<br />
missede med øjnene.<br />
- Se lige engang. Du faldt i søvn, selv om<br />
du lovede at holde vagt. Og det værste er,<br />
at rundt omkring dig vrimler det med små<br />
fodspor fra lystige skovtrolde, der har danset<br />
omkring dig, mens du sov. Og de har stjålet<br />
vores stavlygte!<br />
- Skovtrolde! Spurgte Julie.<br />
- tror du, at det er det, de er?<br />
- Det ved jeg ikke men..aaaaVVVV!<br />
Bertram skreg af smerte, som en stor gren<br />
meget pludseligt faldt ned i hovedet på ham.<br />
Oppe i træet skulede et par små vrede øje på<br />
dem;<br />
- av av av av….den kastede noget efter mig…<br />
Bertram trampede forvildet rundt mens han skiftevis<br />
<strong>Juleopgave</strong>!<br />
9<br />
tog sig til hovedet, hvor små striber af rødt blod farvede<br />
hans kinder og pegede op i træet, hvor de vrede<br />
øjne nu var væ.<br />
Julie var straks oppe, og bad ham om at stå stille.<br />
- tag det roligt Bertram! Lad være med at fare rundt.<br />
Nu skal jeg….<br />
Hun hældte indholdet fra rygsækken ud på jorden til<br />
hun fandt førstehjælpskassen. Hun tog flasken med<br />
sprit, som hun i en hurtig bevægelse fik hældt ud<br />
over Bertrams ansigt. Var det ikke det, de havde lært<br />
på førstehjælpskurset? Frem med gazebindet for at<br />
stoppe blødningen.<br />
- Stå så stille Bertram, ellers kan jeg ikke hjælpe dig!<br />
Bertrams skreg fortvivlet af smerte, mens han forsøgte<br />
at få øje på den lille fyr i træerne, som nu var væk.<br />
Julie hældte sprit i såret og viklede gazebindet omkring<br />
hans hoved. til sidst var han viklet helt ind i<br />
gazen.<br />
- Så Bertram, hjalp det lidt på det?<br />
Hun gik et skridt tilbage og studerede resultatet.<br />
Bertram skulede vredt på hende.<br />
- Jeg tror faktisk at et plaster var nok!<br />
MMMH MarCipan: Marcipan er lavet af sukker og mandler.<br />
Men under anden verdenskrig kunne man ikke få mandler og brugte derfor kartofler i stedet<br />
15. december<br />
– Julie ventede på, at Bertram skulle komme ud af<br />
teltet. Efter hendes mindre heldige forsøg med at yde<br />
førstehjælp, havde han trukket sig tilbage i teltet, og<br />
lynet det bag sig. Hun turde ikke gå ind til ham.<br />
Fra teltet havde der nu i flere timer lydt mærkelige<br />
lyde. Det lød som om, han hamrede på noget. Og<br />
savede? Julie anede ikke, hvad han havde gang i<br />
Endelig kom han ud af teltet. I hånden bar han en<br />
masse ting, et patruljeflag og et stykke papir, som<br />
han stolt holdt op foran Julie.<br />
- Hvad er det du har lavet? spurgte Julie ham undrende.<br />
- En fælde, svarede Bertram. I morgen har jeg fanget<br />
den skovtrold eller nisse, eller hvad<br />
vi nu skal kalde den, som<br />
har generet os i flere<br />
dage nu.<br />
Stolt fremviste<br />
han tegningen<br />
for<br />
Julie, som<br />
viste den<br />
konstruktion,<br />
han<br />
forestillede<br />
sig ville<br />
virke<br />
- Nu stil-<br />
ler jeg den op, så skal du se i morgen, hvordan den<br />
fungerer.<br />
- Når trolden kommer ind her og henter lokkemaden,<br />
skubber den til grenen, og gryden falder ned over<br />
den. Og Vupti, så har vi stegt skovtrold til aftensmad.<br />
- Hvad skal være lokkemad? spurgte Julie.<br />
- Har vi ikke en tube Kalles Kaviar? svarede Bertram.<br />
- Det tror jeg altså ikke, at skovtrolde og nisser spiser?<br />
Julie var ikke overbevist.<br />
- Har du et bedre forslag?<br />
Julie rystede på hovedet.<br />
- Fint, smilede Bertram:<br />
- Så er det bare at vente!<br />
JuleManDen koMMer flyvenDe – Vi ved godt at man ikke må snakke med mad i munden,<br />
men med denne leg, som er sjovest når man er flere, er det altså nødvendigt! alle deltagere får tre pebernødder<br />
i munden, hvorefter de skal sige “julemanden kommer flyvende med alle sine rensdyr”. Hvis det går godt får man en<br />
pebernød mere. Hvis man ikke kan høre hvad der bliver sagt eller man ikke kan have flere pebernødder i munden, går<br />
man ud af legen. Den der til sidst har flest pebernødder i munden har vundet.<br />
16 i Grazat 3/09 i KFUM SpEJDErNE KFUM SpEJDErNE i Grazat 3/09 i 17
Jul i Det yDre ruM: Julesangen ”Jingle Bells” var den første julesang, som blev afspillet<br />
fra det ydre rum. Det var besætningen på en rumfærge i 1965 som op til jul<br />
sendte tonernefra den kendte sang på klokkespil over radioen til naSa.<br />
16. december<br />
- Bertram holdt et vågent øje med fælden hele<br />
natten. Han var træt, men turde ikke en gang igen<br />
overlade til Julie at holde vagt. tænkt hvis hun faldt i<br />
søvn, lige mens nogen gik i fælden.<br />
Han havde gemt sig bag en busk, i god afstand, så<br />
han både var skjult, men samtidig kunne følge med,<br />
hvis nogen kom forbi. Han var næsten lige ved at<br />
give op, da han hørte en svag puslen i buskadset.<br />
Bertram lænede sig forsigtig frem. Kort efter så han<br />
en mørk skygge, der langsomt listede hen imod hans<br />
fælde. Forsigtige skridt. Det var en lille fyr, som gik<br />
oprejst som et menneske, men kun var måske 30<br />
centimeter høj. på hovedet bar den en spids hat. Den<br />
er nysgerrig, tænkte Bertram, og smilede<br />
for sig selv. Om et øjeblik er jeg<br />
fortjent til ”Finder af et<br />
sjældent dyr” mærket.<br />
Med meget små skridt<br />
og yderste forsigtighed<br />
JuleopSkrift<br />
Bounty-kugler<br />
Ingredienser:<br />
250 g kokosmel<br />
250 g flormelis<br />
1. æggehvide<br />
50 g smør<br />
4 spsk piskefløde<br />
Chokolade<br />
bevægede den sig hen til Bertrams fælde.<br />
Den bukkede sig ned, og kiggede ind under gryden.<br />
Den bevægede sig frem, som om den skulle til at gå<br />
ind i fælden.<br />
-Ha! udbrød Bertram. Desværre lidt for højt. For det<br />
lille væsen fór op, og kiggede sig forskrækket omkring.<br />
I et nu var den over alle bjerge, inden fælden<br />
havde nået at klappe.<br />
-Julie, vågn op. Vi skal af sted nu!<br />
Lynhurtigt fik Bertram vækket Julie og de fik teltet<br />
pakket ned og rygsækken på ryggen.<br />
- Der er den…pegede Bertram, da de løb hen over<br />
skovbunden på jagt efter deres trofæ….<br />
- Skynd dig Julie, den er lige<br />
foran os! Den må ikke<br />
slippe fra os!<br />
Tilberedning:<br />
Kokosmel, flormelis, æggehvide, smør og fløde piskes sammem med håndmixeren. tril det hele til kugler,<br />
og sæt kuglerne i køleskabet et par timer. Når de er helt kolde vender du kuglerne i smeltet chokolade.<br />
DagenS gåDe: Hvad siger oh oh oh<br />
Svar: Julemanden der går baglæns<br />
17. december<br />
– De havde tabt synet af deres<br />
nisse-trofæ. Med en tung rygsæk<br />
på ryggen havde de kun<br />
i ganske kort tid kunne holde<br />
trit med den hurtige nisse,<br />
som pilede af sted. til gengæld<br />
fulgte de som tidligere<br />
sporene i sneen, i håb om at<br />
det i sidste ende ville føre dem<br />
det rigtige sted hen.<br />
- Se! hviskede Julie og pegede<br />
frem.<br />
Cirka 200 meter foran dem så<br />
de deres nisse stå på en lille<br />
sti. Men den var ikke alene.<br />
Der var to af dem. Og selv<br />
om de var ganske små på den<br />
afstand, var det ikke svært at<br />
se, at de var vrede. De var helt<br />
røde i hovedet og sydede tydeligvis af raseri.<br />
Julie og Bertram standsede op:<br />
- Jeg tror ikke, at de er så glade for, at vi følger efter<br />
dem, hviskede Julie.<br />
- pyt med det. Se hvor små de er! De kan ikke gøre<br />
os noget. Og prøv at tænk på, hvad der sker, hvis vi<br />
fanger dem, svarede Bertram-<br />
- Hvad sker der så? Julie var ikke sikker på, hvad han<br />
mente.<br />
- Så får vi begge to ”Finder af sjældent dyr” mærket,<br />
når vi kommer hjem. Og det fortjener vi, efter at have<br />
brugt det meste af december her i skoven.<br />
De kiggede på hinanden og gjorde sig parate til at<br />
følge efter nisserne. pludselig hørte de en høj hylende<br />
lyd. Julie holdt hænderne op for ørerne.<br />
- Hvad sker der?<br />
Lyden kom igen. Nisserne forsvandt.<br />
- Vi må nok hellere få lidt fart på, svarede Bertram.<br />
Det er en ulv, der hyler, og den er ret tæt på….<br />
De vendte sig om, og stod ansigt til ansigt med en<br />
stor voksen hunulv, som stirrede på dem.<br />
JuleSMageleg<br />
Kan du gætte, hvad du spiser, hvis du har bind for øjnene? I denne leg skal man være to personer, er man<br />
flere kan man dele sig op i hold. Den ene starter med at få bind for øjnene, mens den anden går på jagt i<br />
køkkenet og finder noget der smager af jul. F.eks. appelsin, nødder, eller chokolade. Nu gælder det om at<br />
gætte, hvad det er man spiser.<br />
18 i Grazat 3/09 i KFUM SpEJDErNE KFUM SpEJDErNE i Grazat 3/09 i 19
glæDelig Jul: ”Chuc mung nam moi va giang Sing vui ve”<br />
betyder glædelig jul og godt nytår på vietnamesisk<br />
18. december<br />
- Jeg tror vi slap væk fra den, pustede Julie til sidst.<br />
De satte sig ned i sneen, i bunden af en dal, for at<br />
puste ud. De havde løbet alt hvad de kunne, og nu<br />
turde de endelig gøre holdt. Faren lod til at være<br />
drevet over.<br />
- tror du egentlig, at man skal være bange for ulve?<br />
spurgte Julie.<br />
- Jeg mener, de hyler lidt, men de gør vel ikke mennesker<br />
noget?<br />
Bertram svarede:<br />
- Jeg tror hvert fald ikke, at den vil kløes på maven.<br />
Det kan godt være, at man ikke skal være bange for<br />
ulve, men dét der skal man være bange for!<br />
Han greb Julie i armen, og fik hende i en fart trukket<br />
til side. I samme sekund kom en kæmpe stor træstamme<br />
rullende forbi i fuld fart, og tromlede forbi<br />
det sted, de netop havde siddet.<br />
farv Selv!<br />
Julie og Bertram så skrækslagne til, og da de kiggede<br />
op af bakken hvor stammen var kommet trillende fra,<br />
så de to små skikkelser, der kiggede ned på dem.<br />
- De vil slå os ihjel! rasede Bertram.<br />
- Det skal de få betalt!<br />
- Er du sikker på, vi skal fortsætte Bertram, det lader<br />
til, at de helst vil være i fred! prøvede Julie.<br />
Bertram svarede ikke, og Julie valgte blot at følge<br />
efter. Foran sig så de nisserne. Den ene tog en lille<br />
genstand op til munden og fløjtede i den. Der lød<br />
en høj skinger tone. De var på vej op af dalen, da de<br />
hørte et højt bulder som kom nærmere. Bag dem rullede<br />
sneen som en stor trillende snesky.<br />
- pas på…Lavineeee……<br />
lyS på træet: Den ældste pynt på juletræerne er lys.<br />
i 1800-tallet brugte man tælle- eller vokslys, som man satte fast med en nål stukket gennem grenen.<br />
omkring ca. 1870 begyndte man dog at eksperimentere med lyseholdere i klemmer.<br />
19. december<br />
- tror du, vi<br />
når at komme<br />
hjem til jul?<br />
spurgte Julie,<br />
mens de gik<br />
ad en smal sti.<br />
De havde med<br />
nød og næppe<br />
undsluppet lavinen,<br />
men var begge<br />
rystede af oplevel- sen.<br />
Nogen var ude på at slå dem ihjel, og de<br />
havde for længst tabt orienteringen, så der var<br />
ingen vej hjem længere.<br />
- Det ved jeg ikke Julie. Derfor er det også vigtigt,<br />
at de små bæster ikke slipper godt fra det. Kommer<br />
vi ikke hjem til jul, vil jeg i det mindste sikre mig et<br />
ordentligt uniformsmærke. Han var dog begyndt at<br />
spekulere på, om nisser ville gælde som ”sjældne<br />
dyr”.<br />
De havde bevæget sig opad i noget tid i det bakkede<br />
landskab og var begge ved at være trætte. Ind<br />
i mellem så de et glimt af nisserne foran sig, og ofte<br />
stødte de ind i deres fodspor.<br />
- Hvad siger du til, at vi tager den hurtige vej ned?<br />
spurgte Julie skælmsk. I en ruf fik hun hevet liggeunderlaget<br />
frem og foldet det ud.<br />
- Sæt dig bag ved mig, så suser vi af sted!<br />
Hun satte sig til rette på underlaget, og Bertram satte<br />
sig bag hende.<br />
- Så suser vi af sted, råbte Julie.<br />
lav Din egen SnelaMpe<br />
De<br />
tog afsæt og gled<br />
af sted på det glatte<br />
underlag.<br />
Og nedad gik det. I en rasende fart, og de undgik kun<br />
lige nøjagtig at styrte ind i træerne på vejen.<br />
- Se hvor nemt det går! jublede Julie.<br />
-Jamen pas på!!!!<br />
BUMp. De styrtede lige ind i en massiv brun klump.<br />
Men landede blødt.<br />
- Wow. Det er også et ret sjældent dyr på disse kanter,<br />
udbrød Julie og kiggede op i et par store mørke<br />
bjørne-øjne:<br />
- Ups. Vi har lidt travlt bamse.<br />
De løb alt hvad de kunne, og langsomt ebbede lyden<br />
af bjørnetramp ud bag dem.<br />
Vi håber på en hvid jul, så du kan bygge din egen flotte snelampe, der kan lyse ude i haven eller på altanen.<br />
Du skal bruge en bunke snebolde, som derefter stables til en lille igloo. Læg sneboldene forskudt af hinanden,<br />
så der opstår små huller mellem dem. til sidst sætter du et tændt fyrfadslys ind i igloo’en, og lampen er<br />
færdig.<br />
20 i Grazat 3/09 i KFUM SpEJDErNE KFUM SpEJDErNE i Grazat 3/09 i 21
BrænDenDe Jul: Den 5. januar fejrer islændingene “prettanda nott”, hvor man brænder julen af.<br />
Mange brænder juletræet af udenfor.<br />
20. december<br />
- pyha, jeg tror vi slap fra den, sagde Julie. De<br />
fortsatte deres vandring, og var igen på sporet af nisserne.<br />
Fodsporene var helt friske, og endte pludselig<br />
for enden af et højt træ. Der var ingen spor, der gik<br />
uden om træet.<br />
- Mærkeligt, funderede Julie. Ingen spor rundt om<br />
træet. Ingen spor på den anden side af træet. tror du<br />
nisser kan flyve?<br />
- Eller også er der en helt anden forklaring. Bertram<br />
kiggede op.<br />
- Se lige engang Julie, vi er der!<br />
I en fart fik han Julie med om bag et buskads:<br />
- Den er lige i nærheden. Den er oppe i træet. Det er<br />
derfor sporene ikke fortsætter, hviskede han. Det her<br />
er vores sidste chance for at få fat i en af dem. Julie<br />
kiggede op, og nikkede. De ventede bag busken,<br />
indtil det begyndte at blive mørkt. De kunne følge<br />
den lille fyr med øjnene, da den forsigtigt kravlede<br />
ned af træstammen og lykkelig uvidende spadserede<br />
forbi dem.<br />
-HapS! Så har jeg dig. Julie for ud af busken, og smed<br />
en lærredspose over hovedet på nissen. Den spræl-<br />
lede med arme og ben, da hun puttede den ned i<br />
posen. Fangsten tog de med sig, og Bertram bandt<br />
et par rafter sammen til han havde et lille bur<br />
- Værsgo lille ven. Nu kan du blive herinde, indtil<br />
vi har fundet ud af, hvordan vi kommer hjem.<br />
<strong>Juleopgave</strong>!<br />
10<br />
Snefnugpigen: i ukraine hedder julemanden fader frost, og i hans kane sidder også Snefnugpigen.<br />
21. december<br />
- Bertram og Julie havde tændt bål, og besluttet sig<br />
for at fejre dagens fangst med en varm suppe. De<br />
havde samlet noget rent nyfalden sne og kogt det<br />
op i gryden. Med et par kartofler – der havde aftjent<br />
deres funktion som batteri – og lidt krydderi var<br />
der næsten tale om noget der kunne minde om en<br />
suppe. En lidt tynd suppe, bemærkede Bertram, og<br />
mumlede lidt om, at lidt nisse-ben sikkert ville tilføre<br />
suppen en dejlig smag.<br />
De havde sat buret i nærheden af bålet, så nissen<br />
ikke ville fryse. Nissen havde sat sig ned i buret og<br />
stirrede trodsigt på dem. Julie prøvede flere gange<br />
et tale til den, men den lod ikke til at forstå det, hun<br />
sagde, eller også var den bare sur.<br />
- Lille ven, vi skal nok slippe dig fri igen. Men først<br />
skal vi lige have dig med hjem til Danmark. Ellers er<br />
der ingen der tror på os, og så får vi aldrig det ”Finder<br />
af e sjældent dyr” mærke, som vi så gerne vil have.<br />
Hun satte sig ved siden af Bertram, der havde et<br />
udfoldet kort foran sig:<br />
- Nu kan vi komme hjem, og jeg ved præcist hvor vi<br />
er. Han pegede på kortet.<br />
- Der er et par timers gang til nærmeste by, men hvis<br />
vi går i morgen tidlig, er vi hjemme i Danmark inden<br />
det bliver aften.<br />
De var så optagede af at kigge på kortet, at de slet<br />
ikke opdagede, at nissen rakte hånden ud af buret og<br />
lod noget pulver drysse ned i den kogende suppe.<br />
-Kom lad os spise, sagde Julie, og øste suppen op i<br />
deres mug. De drak den varme suppe, og nød den<br />
varme den gav. De tænkte ikke over, at den smagte<br />
særlig underlig. Og de opdagede ikke at noget<br />
mærkeligt var på færde, for hurtigt faldt de begge i<br />
en dyb søvn.<br />
SneManD i SæBe<br />
Ingen sne i december? Lad dig ikke slå<br />
ud af det. Bland sæbespåner med lidt<br />
vand og mos det godt indtil du har en<br />
jævn konsistens. Så er der bare at gå<br />
i gang med at trille (små) snebolde.<br />
tændstikker kan bruges til arme, og<br />
rosiner som øjne.<br />
22 i Grazat 3/09 i KFUM SpEJDErNE KFUM SpEJDErNE i Grazat 3/09 i 23
HøJt til veJrS: verdens højeste juletræ findes i Brasilien og er mere end 80 meter højt.<br />
22. december<br />
- Hvad stiller vi op med dem?<br />
- Jeg vil altså ikke have dem her. De er mærkelige og ser<br />
forkerte ud! De hører slet ikke til her. Og hvad hvis de<br />
er farlige?<br />
Julie glippede med øjnene. Hun havde lyttet til de fremmede<br />
stemmer, men havde ikke kunne bestemme sig<br />
til, om det var drøm eller virkelighed. til sidst åbnede<br />
hun øjnene.<br />
-Gisp! Julie ville knibe sig i armen for at sikre sig, at hun<br />
var vågen, men hendes arm ville ikke bevæge sig. Hun<br />
kiggede ned af sig selv.<br />
Hun var viklet ind i et<br />
tykt reb. Og Bertram<br />
sad bundet til hendes<br />
ryg. Men<br />
det mærkeligste<br />
var,<br />
at omkring<br />
hende vrimlede<br />
det med<br />
personer,<br />
hun aldrig<br />
havde set før.<br />
alle iført mærkeligt<br />
tøj og spidse<br />
hatte. Hun kiggede<br />
ned.<br />
Gisp! Der var langt ned. farv Selv!<br />
Meget langt.<br />
De sad med benene på hver sin side af en stor gren på<br />
et træ, som uden tvivl var det højeste og største, hun<br />
nogensinde havde det. Var hun virkelig vågen?<br />
- Bertram, er du der?<br />
Hun rykkede i rebet, indtil Bertram bevægede sig.<br />
- Shit Julie! Sid stille. Har du set hvor langt, der er ned?<br />
Bertram lød bekymret. Det lød heller ikke til, at han helt<br />
kunne få brikkerne til at falde sammen.<br />
- Se, de er vågne nu, lød en stemme.<br />
Bertram og Julie stirrede på en person foran dem.<br />
Han lignede den nisse, de havde jagtet.<br />
Bare i normal størrelse.<br />
- Hvem er du? Spurgte Julie<br />
- Mig? Det er mig I har jagtet vild i min egen skov og<br />
til sidst puttet i fængsel. Det er, hvem jeg er, svarede<br />
han vredt.<br />
- jam…jam…jamen, stammede Bertram. Hvordan er<br />
du blevet så stor lige pludselig?<br />
- Stor? tja, det er nu mere jer, der er blevet små. Vi<br />
vidste ikke, hvad vi skulle op med jer. I vil jo ikke lade<br />
os være i fred, og vi har brug<br />
for at leve i fred.<br />
Derfor er I endt<br />
her.<br />
- Er vi små<br />
nu? Mumlede<br />
Julie og<br />
kiggede ned<br />
igen. Var et<br />
træ virkelig<br />
så stort, når<br />
man var lille?<br />
- Hvad er I for<br />
nogen? spurgte<br />
hun<br />
- Vi er et skovfolk,<br />
svarede han. Vi<br />
har boet i træerne her i<br />
hundredevis af år. Vi lever i<br />
fred med skovens dyr, og vi vil<br />
gerne være i fred for mennesker som jer. Hver gang<br />
nogen fra jeres slags ser os, kalder I os nisser, og<br />
jager os til I finder os.<br />
- Men er I ikke nisser? Spurgte Bertram<br />
- Vel er vi ej. Vi er skovfolket. Nisser, det er kun noget<br />
som mennesker kalder os.<br />
- Hvad vil I gøre ved os? Spurgte han.<br />
- Skovfolket kiggede på hinanden. til sidst svarede<br />
en af dem alvorligt:<br />
- Det har vi faktisk ikke besluttet endnu. Men I forstår<br />
nok, at vi ikke så godt kan slippe jer herfra i live…<br />
anDeSteg til Jul: andesteg er danskernes foretrukne spise til jul.<br />
Der produceres lidt ænder i Danmark, men næsten ingen af dem slagtes her.<br />
i stedet fragtes de til tyskland hvor de ender deres dage.<br />
23. december<br />
-Vi har besluttet os for at gøre<br />
en ende på det hele! sagde<br />
skovfolkets leder til Bertram<br />
og Julie, efter at de havde<br />
ventet på deres dom<br />
i hvad der<br />
føltes som<br />
evigheder.<br />
I sin hånd<br />
holdt han en<br />
boblende grøn<br />
væske, som han<br />
rakte til Julie.<br />
- Drik dette her,<br />
det er bedst for alle,<br />
sagde han alvorligt.<br />
-Nej, nei, nej…jeg vil ikke<br />
dø! Undskyld, undskyld,<br />
undskyld! Det var ikke vores mening at gøre jer<br />
fortræd. VI ville bare have ”Finder af et sjældent dyr<br />
mærket.” Vi ville aldrig gøre jer noget, så vær sød at<br />
lade os gå….<br />
Julie var skrækslagen, og Bertram var helt stille af<br />
skræk.<br />
- Så slap dog af, mærkelige menneske! Udbrød skovfolkets<br />
leder forbløffet.<br />
- Har jeg ikke sagt, at vi er fredelige? Drik det her, så<br />
lover jeg jer, at der ikke sker jer noget, men at I kommer<br />
hjem i en fart og i morgen har I glemt alt om os.<br />
Det er bedst for alle.<br />
- Kommer vi hjem? spurgte Julie forsigtigt.<br />
Hun havde ikke behøvet spørge. Bag sig hørte hun<br />
lyden af kæmpe vingeslag, og på grenen landede to<br />
ugler så store som dem selv.<br />
- Drik, og så slipper vi jer fri. I finder aldrig hjem selv,<br />
men uglerne her vil bringe jer sikkert hjem. Og i morgen<br />
har I glemt at I nogensinde har set os. Hop bare<br />
op! Deres reb blev løsnet, og Julie rakte prøvende ud<br />
efter den grønne væske<br />
- Lover I? spurgte hun De nikkede. Så tog hun en<br />
tår, rakte flasken til Bertram som tøvende<br />
førte væsken til læberne. Julie gik<br />
forsigtigt frem, og<br />
en af skovfolkene<br />
rakte hende<br />
hånden så hun<br />
bedre kunne<br />
komme op på<br />
uglen. Bertram<br />
fulgte<br />
efter.<br />
- Er det<br />
muligt at få<br />
et billede af<br />
jer eller noget?<br />
Det er bare fordi, at vi dødgerne<br />
vil have det mærke. Det er super<br />
sjældent og vi kender ingen andre spejdere, der har<br />
det. Det er det bedste mærke man<br />
kan få?<br />
Skovfolket rystede opgivende på hovedet.<br />
- Så farvel skovfolk, smilede Julie. Og en, to, tre tog<br />
uglerne afsæt, bredte vingerne ud, og blev vægtløse i<br />
luften. Julie smilede til Bertram.<br />
<strong>Juleopgave</strong>!<br />
Julekagerne ligger i en fin pyramideform<br />
på bagepladen. Kan du ved kunat<br />
flytte 3 kager vende kage-pyramiden<br />
på hovedet?<br />
24 i Grazat 3/09 i KFUM SpEJDErNE KFUM SpEJDErNE i Grazat 3/09 i 25<br />
11
elektriSk lyS: i 1895 opfandt en amerikansk telefoncentralbestyrer den klassiske lyskæde, som vi<br />
kender den i dag. lyskæden var oprindeligt lavet til omstillingsbordet han arbejde med til dagligt,<br />
men da han så de små pærer, fik han ideen om at sætte dem på sit juletræ.<br />
24. december<br />
- Det regnede, da det gik op ad Birkevænget.<br />
Uglerne havde sat dem af ved krydset<br />
ved spejderhytten og var fløjet sin vej. I det<br />
øjeblik de blev sat på jorden, voksede de på<br />
et sekund til almindelig størrelse.<br />
- Det var egentlig en meget god spejdertur<br />
til Sverige, sagde Bertram glad, mens de<br />
gik.<br />
- tja. Spejderleder Jørgen er mærkelig, og<br />
jeg ved faktisk ikke om det der spejder er<br />
noget for mig, svarede Julie ærligt. Hun<br />
stoppede op.<br />
- Bertram, må jeg fortælle dig noget? Bertram<br />
nikkede.<br />
- Jeg har det som om, at vi ikke har været<br />
væk en weekend, men som om vi har været<br />
væk i meget længe. Jeg er sulten, som om<br />
jeg ikke har spist i flere uger, og jeg fryser,<br />
som om jeg har været ude alt alt for længe.<br />
Bertram nikkede.<br />
- Julie jeg tror bare du er træt. Vi har jo kun været væk<br />
en weekend.<br />
<strong>Juleopgave</strong>!<br />
- Bertram, jeg har det også som om, at jeg har glemt<br />
noget vigtigt. Noget vildt jeg har oplevet og skal huske<br />
at fortælle dig om….<br />
Hun tøvede et sekund:<br />
- tror du på nisser?<br />
Han smilede overbærende til hende.<br />
- Kun til jul søde Julie, og det er jo i dag. Men nej, der<br />
findes ikke nisser. Det er bare ren fantasi.<br />
De nåede til nummer 12, hvor Julie boede. De stoppede<br />
op.<br />
-Ok. Men så glædelig jul Bertram.<br />
- Glædelig jul, Julie. Vi ses til spejder efter nytår.<br />
Julie løb op af indkørslen. Da hun trådte ind af døren<br />
duftede det allerede dejligt af andesteg og gran. Hun<br />
tog jakken af og ville hænge den op på knagerækken,<br />
da en lille lap faldt på gulvet. Hun samlede den op.<br />
”Finder af et sjældent dyr” stod der på mærket. Hun<br />
smilede og puttede det i lommen.<br />
12<br />
dine sVar ?<br />
Skriv dine løsninger her på de 12 opgaver der er mærket med en hvid stjerne<br />
nr. Dit svar<br />
1<br />
2<br />
3<br />
4<br />
5<br />
6<br />
7<br />
8<br />
9<br />
10<br />
11<br />
12<br />
kalenDer – Har Du vunDet?<br />
Har du vundet? Indsend din kalender når du er færdig med at skrabe, så får du din præmie med posten:<br />
Navn:<br />
adresse:<br />
postnummer:<br />
By:<br />
Spejdergruppe:<br />
alder:<br />
Send til<br />
KFUM-Spejderne<br />
DK-Wagnersvej 33<br />
2450 København SV<br />
Mærk kuverten: Grazat<br />
26 i Grazat 3/09 i KFUM SpEJDErNE KFUM SpEJDErNE i Grazat 3/09 i 27