Rejs med os ud i musikkens store verden OpeRa - DR
Rejs med os ud i musikkens store verden OpeRa - DR
Rejs med os ud i musikkens store verden OpeRa - DR
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Beethoven-maraton som i 1808<br />
Lørdag 26. januar kl. 16<br />
Radiohusets Koncertsal
BEETHOVEN-MARATON – REKONSTRUKTION AF AKADEMI-KONCERT 22<br />
Lørdag 26. januar kl. 16<br />
<strong>DR</strong> Radi<strong>os</strong>ymfoniorkestret<br />
<strong>DR</strong> Vokalensemblet<br />
<strong>DR</strong> Radiokoret<br />
Radiohusets Koncertsal<br />
Dirigent: Thomas Dausgaard<br />
Solister: Robert Levin, klaver<br />
Inger Dam-Jensen, sopran<br />
Kla<strong>ud</strong>ia Kidon, sopran<br />
Ulla Munch, alt<br />
Adam Riis, tenor<br />
Steffen Bruun, bas<br />
Koncertmester: Christina Åstrand<br />
L<strong>ud</strong>wig van Beethoven (1770-1827)<br />
Symfoni nr. 6, F-dur, op. 68, Pastorale<br />
(1807/08)<br />
- Allegro ma non troppo. Erwachen heiterer<br />
Empfindungen bei der Ankunft auf<br />
dem Lande<br />
- Andante molto moto. Szene am Bach<br />
- Allegro. Lustiges Zusammensein der<br />
Landleute, attacca<br />
- Allegro. Gewitter, Sturm, attacca<br />
- Allegretto. Hirtengesang - Frohe und<br />
dankbare Gefühle nach dem Sturm<br />
Varighed: ca. 45’<br />
L<strong>ud</strong>wig van Beethoven<br />
Ah! perfido, op. 65 (1796)<br />
Koncertarie for sopran og orkester<br />
Inger Dam-Jensen, sopran<br />
Varighed: ca. 10’<br />
L<strong>ud</strong>wig van Beethoven<br />
Af Messe, C-dur, op. 86 (1807)<br />
For solister, kor, orkester og orgel<br />
- Gloria<br />
Kla<strong>ud</strong>ia Kidon, sopran<br />
Ulla Munch, alt<br />
Adam Riis, tenor<br />
Steffen Bruun, bas<br />
Varighed: ca. 10’<br />
Pause ca. 17.15-17.40<br />
L<strong>ud</strong>wig van Beethoven<br />
Klaverkoncert nr. 4, G-dur, op. 56 (1805)<br />
- Allegro moderato<br />
- Andante con moto, attacca<br />
- Rondo vivace<br />
Varighed: ca. 30’<br />
Redaktion og opsætning: Hanne Hee Lange. Korrektur og sangtekster: Magna Blanke. Værknoter og biografier:<br />
Jens Cornelius. Tryk: Rek-Art Offset. Producent: Ivar Munk. Producer: John Frandsen. Teknik: Jan Oldrup.<br />
Regissører: Benedicte Balslev, Morten Danvad og Peter Tönshoff.
. DECEMBER 1808 I WIEN<br />
L<strong>ud</strong>wig van Beethoven<br />
Symfoni nr. 5, c-mol, op. 67 (1804/08)<br />
- Allegro con brio<br />
- Andante con moto<br />
- Allegro, attacca<br />
- Allegro<br />
Varighed: ca. 33’<br />
Pause ca. 18.50-20.00<br />
L<strong>ud</strong>wig van Beethoven<br />
Af Messe, C-dur, op. 86 (1807)<br />
For solister, kor, orkester og orgel<br />
- Sanctus<br />
- Benedictus<br />
Kla<strong>ud</strong>ia Kidon, sopran<br />
Ulla Munch, alt<br />
Adam Riis, tenor<br />
Steffen Bruun, bas<br />
Varighed: ca. 10’<br />
Improvisation<br />
Robert Levin, klaversolo<br />
Varighed: ca. 10’<br />
L<strong>ud</strong>wig van Beethoven<br />
Korfantasi, c-mol, op. 80 (1808)<br />
For klaver, kor og orkester<br />
Korsoli:<br />
Jessica Bäcklund, sopran<br />
Hjørdis Jakobsen, sopran<br />
Jane Bertelsen, alt<br />
Emil Lykke, tenor<br />
Lars Pedersen, tenor<br />
Morten Kramp, bas<br />
Varighed: ca. 20’<br />
Koncerten sendes direkte i P2 og des<strong>ud</strong>en<br />
via EBU til Estland, Australien, Irland,<br />
Canada (eng.sproget radio), Holland og<br />
EBU’s Natradio.<br />
Kl. 15: Introduktion <strong>med</strong> Valdemar Lønsted.
Foto: Marianne Grøndahl<br />
Det internationale musiktidsskrift<br />
Gramophone <strong>ud</strong>nævnte Thomas<br />
Dausgaard og <strong>DR</strong> Radi<strong>os</strong>ymfoniorkestrets<br />
seneste cd <strong>med</strong> Carl<br />
Nielsen-værker til Disc of the month,<br />
og på samme tid fik den prædikatet<br />
Editor’s choice. Gramophones<br />
anmelder David Fanning skriver bl.a.:<br />
”Indtil videre er den min Disc of the<br />
year. Og hvis den stadig er det ved<br />
<strong>ud</strong>gangen af 2007, vil jeg ikke være<br />
overrasket.” Cd’en er sidenhen også<br />
nomineret til 2007 Gramophone Award.<br />
Endelig skal også nævnes, at indspilningen<br />
af Rued Langgaards opera Antikrist<br />
fra april måned sidste år blev Critics<br />
Choise i Opera News – et anerkendt<br />
amerikansk operamagasin.<br />
Thomas Dausgaard<br />
Thomas Dausgaard er en af de dirigenter, der står<br />
i spidsen for den fornyelse, der går gennem den<br />
klassiske musik – og <strong>DR</strong> Radi<strong>os</strong>ymfoniorkestret – i<br />
disse år. Han er <strong>ud</strong>en tvivl en ildsjæl, der først og<br />
fremmest arbejder seriøst, grundigt og fornyende<br />
<strong>med</strong> de <strong>store</strong> traditionelle komponisters værker.<br />
Samtidig er han dirigenten, der har inviteret til de<br />
uhøjtidelige Metrokoncerter, hvor publikum spontant<br />
kan møde op til en lille time i selskab <strong>med</strong> <strong>DR</strong><br />
Radi<strong>os</strong>ymfoniorkestret og en stor symfoni – ganske<br />
uforpligtende og helt <strong>ud</strong>en ‘kjole og hvidt’.<br />
Store internationale turnéer er blevet et varemærke<br />
for <strong>DR</strong> Radi<strong>os</strong>ymfoniorkestret og Thomas<br />
Dausgaard. De seneste år har orkestret optrådt <strong>med</strong><br />
Dausgaard så forskellige steder som Kina, Korea,<br />
Concertgebouw i Amsterdam, The Proms i London,<br />
Baltisk Østersøfestival i Stockholm, Schweiz, Østrig<br />
og Tyskland. I forrige sæson var orkestret endda<br />
’orchestra-in-residence’ ved festivalen Prag Efterår<br />
og ved Festspillene i Bergen.<br />
Dausgaard finder også tid til at arbejde <strong>med</strong> andre<br />
orkestre, senest <strong>med</strong> Staatskapelle Dresden,<br />
Berlins Radi<strong>os</strong>ymfoniorkester og symfoniorkestre<br />
i Toronto og Houston. Som chefdirigent for Det<br />
svenske Kammerorkester har han været på turné<br />
til København og sommerfestivalerne i London<br />
(Barbican) og Stresa i Italien, og deres indspilninger<br />
af Beethoven og Schumann regnes blandt de<br />
bedste.<br />
Hvis man vil nyde Thomas Dausgaard og RSO<br />
hjemme foran højttalerne, er det værd at anbefale<br />
deres indspilning af Ennas Den lille pige <strong>med</strong> svovlstikkerne<br />
og Zemlinskys Die Seejungfrau (Dacapo),<br />
som fik ikke færre end seks hjerter i Politiken.<br />
Endvidere skal nævnes de to nye danske bidrag til<br />
fejringen af H.C. Andersen: Bent Sørensen: Den lille<br />
havfrue og Per Nørgård: Lygtemændene tager til<br />
byen, der begge kan findes på en ny cd fra Dacapo.<br />
Også indspilningerne af alle Rued Langgaards symfonier<br />
får fremragende anmeldelser fra nær og fjern.
Robert Levin, klaver<br />
Den amerikanske pianist Robert Levin er blandt<br />
<strong>verden</strong>s førende inden for wienerklassisk musik,<br />
ikke kun som musiker, men også som musikforsker.<br />
Hans indsigt i wienerklassisk musik, især værkerne<br />
af Mozart og Beethoven, er nærmest legendarisk<br />
og stammer fra hans dobbelte karriere som musiker<br />
og forsker. Den wienerklassiske stil er blevet hans<br />
musikalske modersmål. Han kan improvisere frit<br />
i samme stil som for 200 år siden – noget han<br />
benytter, når han på autentisk vis improviserer<br />
kadencerne i en klaverkoncert eller fantaserer solo,<br />
som Beethoven eller Mozart også gjorde det.<br />
Robert Levin har også brugt sin indsigt i den<br />
wienerklassiske stil til at lave en ny færdiggørelse<br />
af Mozarts ufuldendte Requiem. Mange mener –<br />
som Levin – at den version, Mozarts elev Süssmayr<br />
lavede efter mesterens død, er noget klamphuggeri.<br />
Levin-versionen af Requiet er blevet opført<br />
over hele <strong>verden</strong> og viser tydeligt, at Mozart har en<br />
amerikansk elev 200 år efter sin død …<br />
Som solist har Robert Levin optrådt <strong>med</strong> dirigenter<br />
som Neville Marriner, Simon Rattle, Bernard Haitink,<br />
Seiji Ozawa og Roger Norrington. Han har bl.a.<br />
indspillet alle Beethovens klaverkoncerter <strong>med</strong><br />
dirigenten John Eliot Gardiner og hans Orchestre<br />
Révolutionaire et Romantique og alle Mozarts<br />
klaverkoncerter <strong>med</strong> Christopher Hogwood og<br />
Academy of Ancient Music. I begge serier spiller<br />
Robert Levin på et historisk hammerklaver. Men til<br />
koncert kan man både komme til at møde ham ved<br />
moderne flygel eller hammerklaver, for han mestrer<br />
begge dele og vælger det, der passer bedst til sammenhængen.<br />
Ved Torsdagskoncerten 9. februar 2006<br />
opførte <strong>DR</strong> Radi<strong>os</strong>ymfoniorkestret og<br />
<strong>DR</strong> Radiokoret Mozarts ufuldendte<br />
Requiem <strong>med</strong> Robert Levins færdiggørelse.<br />
Opførelsen indgik i <strong>DR</strong><br />
Radi<strong>os</strong>ymfoniorkestrets Mozart-fejring i<br />
begyndelsen af 2006.
Sidst Inger Dam-Jensen optrådte i<br />
Radiohusets Koncertsal var 8. og 9.<br />
februar 2007, da hun sammen <strong>med</strong> <strong>DR</strong><br />
Radi<strong>os</strong>ymfoniorkestret, <strong>DR</strong> Radiokoret<br />
og tre andre solister opførte Beethovens<br />
Missa Solemnis. Koncerten blev dirigeret<br />
af <strong>DR</strong> Radi<strong>os</strong>ymfoniorkestrets æresdirigent<br />
Herbert Blomstedt.<br />
Inger Dam-Jensen, sopran<br />
Siden sit gennembr<strong>ud</strong> i 1993 har Inger Dam-Jensen<br />
været en af Europas mest efterspurgte sopraner<br />
i det lyriske fag. Hun debuterede herhjemme i<br />
1991, men det <strong>store</strong> gennembr<strong>ud</strong> kom, da hun<br />
vandt BBC’s konkurrence Singer of the World. Ikke<br />
mindst i Storbritannien har man derfor et godt øje<br />
til Inger Dam-Jensen, og hun har optrådt på både<br />
Covent Garden i London, ved den internationale<br />
Glyndebourne Festival og sunget <strong>med</strong> de <strong>store</strong><br />
engelske orkestre.<br />
Det danske publikum kender hende fra Det Kgl.<br />
Teater, hvor hun har været ansat siden 1993,<br />
og fra hendes mange optrædener <strong>med</strong> <strong>DR</strong><br />
Radi<strong>os</strong>ymfoniorkestret. På Det Kgl. Teater har Inger<br />
Dam-Jensen excelleret i partier af Mozart, Richard<br />
Strauss og Donizetti. Hun har også haft stor succes<br />
i barok-opsætningen af Händels opera Julius<br />
Cæsar, hvor hun i rollen som Kleopatra spillede over<br />
for kontratenorstjernen Andreas Scholl.<br />
Som koncertsangerinde, bl.a. i sopranpartiet fra<br />
Mahlers 4. Symfoni, har hun optrådt <strong>med</strong> <strong>verden</strong>skendte<br />
orkestre som Berliner Filharmonikerne,<br />
New York Filharmonikerne og Tjekkisk Filharmonisk<br />
Orkester.<br />
På cd kan man høre Inger Dam-Jensen synge<br />
både oratorier, opera og danske romancer. Hendes<br />
seneste pladeindspilninger er Per Nørgårds H.C.<br />
Andersen-værk Lygtemændene tager til byen og<br />
hovedrollen i August Ennas opera Den lille pige <strong>med</strong><br />
svovlstikkerne, begge <strong>ud</strong>givet af Dacapo.
Kla<strong>ud</strong>ia Kidon, sopran<br />
Kla<strong>ud</strong>ia Kidon er <strong>ud</strong>dannet på musikakademiet i den<br />
polske by Katowice og derefter i solistklassen på<br />
Det Kgl. Danske Musikkonservatorium. Hun debuterede<br />
i København i 1995.<br />
I 1990’erne vandt hun priser ved en række sangkonkurrencer,<br />
og i 1997 blev hun fast <strong>med</strong>lem af<br />
<strong>DR</strong> Radiokammerkoret, i dag <strong>DR</strong> Vokalensemblet. I<br />
sine år som <strong>med</strong>lem af <strong>DR</strong>s ensembler har hun haft<br />
mange solistpartier, også ved koncerter <strong>med</strong> <strong>DR</strong><br />
Radi<strong>os</strong>ymfoniorkestret.<br />
Uden for <strong>DR</strong> er Kla<strong>ud</strong>ia Kidon ofte brugt som solist<br />
h<strong>os</strong> landsdelsorkestrene og h<strong>os</strong> mange mindre kammerensembler.<br />
Hun har sunget opera og optræder<br />
ofte <strong>med</strong> lieder og i oratorier. Hun synger også en<br />
hel del moderne musik.<br />
Kla<strong>ud</strong>ia Kidon har dannet Mozart Trioen sammen<br />
<strong>med</strong> sin kollega Ulla Munch og pianisten Berit<br />
Tange, og hun synger des<strong>ud</strong>en i den engelske dirigent<br />
Paul Hilliers eliteensemble Theatre of Voices.<br />
Ulla Munch, alt<br />
Ulla Munch er <strong>med</strong>lem af <strong>DR</strong> Vokalensemblet.<br />
Hun er <strong>ud</strong>dannet på Musikvidenskabeligt Institut<br />
ved Københavns Universitet og på Det Fynske<br />
Musikkonservatorium. Siden har hun videre<strong>ud</strong>dannet<br />
sig i USA.<br />
Hun er en meget alsidig sanger, der synger både<br />
opera og kammerkoncerter. Ulla Munch er også en<br />
efterspurgt oratoriesolist, der har sunget Mozarts<br />
Requiem, Bachs oratorier og passioner og Händels<br />
Messias <strong>med</strong> forskellige orkestre i Danmark. Hun<br />
er også en engageret sanglærer og har siden 2001<br />
været fast underviser for de unge sangere i <strong>DR</strong><br />
Radiopigekoret og <strong>DR</strong>s korskole.<br />
Ulla Munch har en forkærlighed for små vokalensembler<br />
og har tidligere sunget i Ars Nova. Hun<br />
har stiftet Mozart Trioen sammen <strong>med</strong> sin kollega<br />
Kla<strong>ud</strong>ia Kidon og synger også i ensemblerne<br />
Raphaëlis Consort og Ensemble Seraphim, der har<br />
fokus på musik fra barokken.
Adam Riis, tenor<br />
Adam Riis begyndte at synge i Københavns<br />
Drengekor. Som voksen er han <strong>ud</strong>dannet på Det<br />
Kgl. Danske Musikkonservatorium, hvor han tog<br />
diplomeksamen i 2005. Allerede i st<strong>ud</strong>ietiden sang<br />
han i <strong>DR</strong> Radiokoret og Ars Nova og havde solistengagementer<br />
ved siden af. I dag er han <strong>med</strong>lem af<br />
<strong>DR</strong> Vokalensemblet.<br />
Adam Riis har været solist i bl.a. Monteverdis<br />
Mariavesper, Buxteh<strong>ud</strong>es Membra Jesu n<strong>os</strong>tri,<br />
Bachs passioner og Juleoratoriet, Händels Messias,<br />
Mozarts Requiem, Carl Nielsens Fynsk forår og<br />
Carl Orffs Carmina burana. Han har optrådt <strong>med</strong><br />
orkestre som Concerto Copenhagen, Øresunds<br />
Barokorkester og Sjællands Symfoniorkester.<br />
Med sine egne ord er han ”afsindigt optaget af at<br />
synge lieder”, og sammen <strong>med</strong> pianisten Christian<br />
Westergaard har han optrådt <strong>med</strong> lieder af bl.a.<br />
Schubert, Schumann og Britten. Han er des<strong>ud</strong>en<br />
<strong>med</strong>lem af gruppen Tre Tenorer (der for øvrigt<br />
består af fem-seks stykker).<br />
Sidste år blev Adam Riis belønnet <strong>med</strong> et stort stipendium<br />
fra Léonie Sonnings Musikfond. Det skal<br />
bruges til videre<strong>ud</strong>dannelse inden for operagenren.<br />
Steffen Bruun, bas<br />
Steffen Bruun afsluttede sin diplom<strong>ud</strong>dannelse på<br />
Det Kgl. Danske Musikkonservatorium i 2005. Han<br />
har des<strong>ud</strong>en st<strong>ud</strong>eret ved operaskolen i Sydney, og<br />
han har modtaget undervisning af bl.a. den <strong>store</strong><br />
svenske sangerinde Anne Sofie von Otter og af<br />
akkompagnatøren Roger Vignoles.<br />
Hans scenedebut var rollen som Kejseren i<br />
Stravinskijs Nattergalen, som han sang på Den<br />
Fynske Opera i 2005. Steffen Bruun har også optrådt<br />
i den kollektive opera Han, Den, Det på Operaens<br />
eksperimentalscene Takkelloftet, og han har sunget<br />
rollen som troldmanden Sarastro i Mozarts<br />
Tryllefløjten på Nyborg Sommeropera.<br />
Steffen Bruun har været solist i Bachs<br />
Johannespassion, Juleoratorium, Messe i h-mol og<br />
forskellige kantater, Mozarts Requiem, Schumanns<br />
Requiem, Carl Nielsens Fynsk forår og Händels<br />
Messias.<br />
Han er tillige assistent i vokalensemblerne Ars Nova<br />
og Voces Copenhagen.
Beethoven-maraton som i 1808<br />
En af historiens mest utrolige koncerter<br />
fandt sted for 200 år siden i Wien. Den<br />
aften gav Beethoven sit livs betydeligste<br />
koncert, hvor han uropførte en hel buket<br />
af sine mesterværker. Det var en skelsættende<br />
manifestation af genialitet. Og en<br />
begivenhed af den slags, som får en til<br />
at håbe, at tidsmaskinen snart vil blive<br />
opfundet.<br />
Indtil det sker, må man foretage rejsen til<br />
Wien 1808 i tankerne. Eller gøre som <strong>DR</strong><br />
Radi<strong>os</strong>ymfoniorkestret, <strong>DR</strong> Vokalensemblet,<br />
<strong>DR</strong> Radiokoret, chefdirigent Thomas<br />
Dausgaard og en hel række solister gør<br />
ved denne enestående lejlighed: Genskabe<br />
hele begivenheden i anledning af<br />
200-året for Beethovens største aften.<br />
Beethovens maraton-koncert fandt sted<br />
i Theater an der Wien 22. december<br />
1808. Det var en torsdag aften (begrebet<br />
Torsdagskoncert var dog ikke var<br />
opfundet endnu). Beethoven dirigerede<br />
og var også selv klaversolist. Programmet<br />
var præcis det samme som ved denne<br />
2008-rekonstruktion: Først Symfoni nr. 6,<br />
Pastorale-symfonien, så koncertarien<br />
Ah! perfido, Gloria-satsen fra Messen<br />
i C-dur og derefter Klaverkoncert nr. 4.<br />
Efter en tiltrængt pause fulgte Symfoni<br />
nr. 5, Skæbnesymfonien, Sanctus og<br />
Benedictus-satserne fra messen, en<br />
stor improvisation på klaver og til sidst<br />
Korfantasi for alle <strong>med</strong>virkende: kor,<br />
solister, orkester og igen <strong>med</strong> Beethoven<br />
ved klaveret.<br />
Koncerter af den størrelsesorden var<br />
egentlig ikke så usædvanlige dengang.<br />
Men det var indholdet! Et program af<br />
uropførelser, der ikke kan være blevet<br />
overgået mange gange i historien. Samtidig<br />
fortæller det noget om, hvilken kreativ<br />
raptus Beethoven befandt sig i - han<br />
arbejdede oven i købet samtidig på sin<br />
opera Fidelio.<br />
Der var dog forskellige problemer <strong>med</strong><br />
koncerten. Beethoven kom op at skændes<br />
<strong>med</strong> orkestret under prøverne, og<br />
musikken blev ikke indst<strong>ud</strong>eret ordentligt.<br />
På et tidspunkt fik det desperate orkester<br />
endda sendt Beethoven <strong>ud</strong>en for døren,<br />
så musikerne kunne få ro til at prøve på<br />
den vanskelige 5. Symfoni. Til koncer-<br />
ten faldt de <strong>med</strong>virkende fra hinanden<br />
i korfantasien, som Beethoven havde<br />
skrevet færdig i sidste øjeblik. Han var<br />
nødt til at slå af og bede om at begynde<br />
forfra. Sangsolisterne var heller ikke på<br />
toppen. Hvad værre var, så var der ingen<br />
form for opvarmning i den vinterkolde<br />
sal. Publikum hundefrøs. En af de lyttere,<br />
der var til stede den historiske aften,<br />
Johann Friedrich Reichardt, noterede sig<br />
mere om de ukomfortable forhold end om<br />
musikken: ”Jeg tog <strong>med</strong> hjertelig tak imod<br />
fyrst Lobkowitz’ venlige tilb<strong>ud</strong> om at sætte<br />
mig i hans loge. Dér sad vi, i den bitreste<br />
kulde, fra 18.30 til 22.30 og erfarede den<br />
sandhed, at man faktisk kan få for meget<br />
af det gode ...”<br />
Symfoni nr. 6<br />
Der er ikke nogen af Beethovens ni<br />
symfonier, der umiddelbart minder om<br />
hinanden. De er alle forskellige b<strong>ud</strong> på,<br />
hvad en symfoni kan være. Nogle af dem<br />
bevæger sig meget langt væk fra datidens<br />
opfattelse af genren, især 3., 5., 9. og 6.<br />
Symfoni, Pastorale-symfonien.<br />
Ved koncerten i 1808 har 5. og 6. Symfoni<br />
trådt frem som chokerende modsatrette<br />
værker. Den 5. som en uhørt streng og<br />
kompromisløs kraft<strong>ud</strong>foldelse, abstrakt og<br />
brutal på samme tid. Symfoni nr. 6 som en<br />
vegeterende sansning af naturens hvilen<br />
i sig selv.<br />
I 6. Symfoni beskriver Beethoven en række<br />
landlige stemninger. I den trykte første<strong>ud</strong>gave<br />
blev den kaldt ”Erindringer om livet<br />
på landet”, men symfonien er langtfra kun<br />
et sofastykke <strong>med</strong> brølende kronhjorte<br />
og brusende elve. I et tidligt notat til sig<br />
selv skrev Beethoven: ”Alle tonemalerier<br />
i instrumentalmusik mister deres værdi,<br />
hvis de drives for vidt. Det skal være op til<br />
lytteren selv at <strong>ud</strong>drage situationerne.”<br />
Beethoven var bestemt ikke den eneste<br />
komponist, der skrev musik <strong>med</strong> <strong>ud</strong>gangspunkt<br />
i naturen. Også hans tidligere lærer<br />
Haydn så det g<strong>ud</strong>dommelige i naturens<br />
vælde og fremstiller det genialt i sine<br />
oratorier Skabelsen og Årstiderne. En lidt<br />
ældre, og i dag helt glemt, tysk komponist<br />
ved navn Justin Heinrich Knecht skrev 25<br />
år før Beethoven en fem-satset symfoni
<strong>med</strong> titlen Musikalsk portræt af naturen,<br />
hvor nogle af elementerne er slående tæt<br />
på Beethovens. Men som Beethoven selv<br />
formulerede det, så er hans Pastoralesymfoni<br />
”mere et <strong>ud</strong>tryk for følelser end<br />
et maleri”. ”Ingen kan elske landet højere<br />
end jeg,” sagde han, og hans sansning<br />
af herlighederne når da også religiøse<br />
højder i den 6. Symfoni.<br />
Men vist er det da programmusik, altså<br />
musik der beskriver noget konkret. Som<br />
den eneste af Beethovens symfonier har<br />
satserne beskrivende titler, og de tegner<br />
en fremadskridende, konkret handling.<br />
1. sats præsenterer <strong>med</strong> det samme et<br />
spillemands-agtigt tema, som signalerer,<br />
at Beethoven har været en tur på landet<br />
eller rettere, at han netop er ankommet,<br />
for satsen bærer overskriften Glade<br />
følelsers opvågnen ved ankomsten til landet.<br />
Musikken har en særpræget statisk<br />
karakter, en oplevelse af en saliggørende<br />
og styrkende landlig ro. Dissonanser<br />
er stort set fraværende, mol-akkorder<br />
næsten også væk.<br />
Andensatsen er den berømte Scene ved<br />
bækken, et billede af en rislende bæk i<br />
bunden af dalen. Med sine fugleimitationer<br />
er det mere end noget andet denne<br />
sats, der repræsenterer det maleriske i<br />
værket, samtidig <strong>med</strong> at de mange gentagelser<br />
i den strømmende melodik ligesom<br />
i 1. sats har en hypnotiserende virkning.<br />
De tre sidste satser spilles <strong>ud</strong>en satspauser.<br />
Bøndernes muntre fællesskab er 3.<br />
sats, hvor man er til bondegilde <strong>med</strong> spillemandsmelodier<br />
i dansende og stoute<br />
rytmer. Her fusionerer Beethoven sin<br />
egen scherzo-stil <strong>med</strong> endnu mere grovkornede<br />
elementer fra folkemusikken.<br />
Lidt senere trækker det sammen til uvejr,<br />
og et tordenskrald afbryder lystighederne.<br />
Stormvejret er symfoniens 4. sats,<br />
hele værkets heftigste afsnit, hvor al den<br />
foregående stabilitet sprænges i stykker<br />
på voldsom vis. Hvad der måtte være<br />
af skønmaleri i musikken krakelerer, og<br />
gennem sprækkerne kan man se ind til<br />
en uhyggelig, uharmonisk og abstrakt<br />
<strong>verden</strong>.<br />
Hyrdesang – Glade og taknemmelige<br />
følelser efter stormen er titlen på finalen,<br />
der flyder saligt af sted <strong>med</strong> variationer<br />
over en hymne til naturens herlighed.<br />
Symfonien slutter altså i samme ånd, som<br />
den begynder, men rystelserne undervejs<br />
gør, at lytteren har fået sat den landlige ro<br />
i relief. Naturen har vist sig som noget, der<br />
er uendelig meget større end mennesket.<br />
Pastorale-symfonien kom til at danne<br />
forbillede for to andre usædvanlige symfonier,<br />
der på samme måde er beskrivende<br />
og også har fem satser i stedet for de<br />
sædvanlige fire: Berlioz’ selvbiografiske<br />
Symphonie fantastique og Schumanns<br />
Symfoni nr. 3, Den rhinske.<br />
Ah! perfido<br />
Denne <strong>store</strong> arie var slet ikke ny, da<br />
Beethoven indlem<strong>med</strong>e den i sin maratonkoncert<br />
i 1808. Han havde skrevet den<br />
allerede i 1796, da han for første gang var<br />
i Prag. Her boede en berømt sangerinde,<br />
J<strong>os</strong>epha Duschek, der havde været en<br />
meget nær bekendt af Mozart. Mozart<br />
havde skrevet arier specielt til hende, og<br />
det ville Beethoven også gerne gøre. Han<br />
brugte en af Mozarts komp<strong>os</strong>itioner som<br />
model.<br />
Ah! perfido er en såkaldt koncertarie,<br />
dvs. at den ikke er et <strong>ud</strong>pluk fra en opera,<br />
men en selvstændig scene for én person.<br />
I dette tilfælde er det en lidenskabelig<br />
situation, hvor en kvinde tager en bitter<br />
og fortvivlet afsked <strong>med</strong> den mand, der<br />
forlader hende. Den slags scener var der<br />
på Beethovens tid en meget lang tradition<br />
for. Faktisk helt tilbage til 1600-tallet havde<br />
digtere og komponister dyrket svigtede<br />
kvinders stærke afskedsscener. Inspirationen<br />
kom i høj grad fra den antikke græske<br />
dramatik og digtning.<br />
Beethoven skjuler ikke, at han bygger på<br />
en gammel tradition, både hvad angår<br />
genren og retorikken. Selv om rammerne<br />
er konservative, <strong>ud</strong>trykker han sig dog så<br />
dramatisk, at man skal et godt stykke ind i<br />
1800-tallet, før man finder noget lignende<br />
h<strong>os</strong> f.eks. Verdi. ”Her hersker de grelleste<br />
sorte og røde farver, man nogensinde<br />
har hørt ved siden af hinanden,” skrev<br />
øjenvidnet Johann Friedrich Reichardt<br />
efter at have hørt Ah! perfido ved maratonkoncerten.
25.1. - 31.1. 2008<br />
25. 1. / 19.30 <strong>DR</strong> Vokalensemblet<br />
Musik af Paul Patterson og Astor Piazzolla samt Ariel Ramirèz: Misa criolla. <strong>DR</strong><br />
Vokalensemblet/Titicaca Ensemblet. Dirigent: Fredrik Malmberg. Emil Lykke, tenor;<br />
Adam Riis, tenor. (Koncert Radiohusets Koncertsal 18.1.)<br />
26.1. / 16.00 beethoVen maRaton<br />
Direkte fra Radiohusets Koncertsal. En gentagelse af en af musikhistoriens mest<br />
berømte koncerter. Den 22. december 1808 stod Beethoven i spidsen for en koncert<br />
i der varede i 5-6 timer og bestod af Symfoni nr. 6, Koncertarie, Ah, perfido.<br />
Beethoven: Satser fra Messe i C-dur, Klaverkoncert nr. 4, Symfoni nr. 5. Improvisationer<br />
for klaver, Korfantasi. <strong>DR</strong> Radi<strong>os</strong>ymfoniorkestret. <strong>DR</strong> Radiokoret. <strong>DR</strong> Vokalensemblet.<br />
Dirigent: Thomas Dausgaard. Inger Dam-Jensen, sopran; Robert Levin,<br />
klaver; Kla<strong>ud</strong>ia Kidon, sopran; Ulla Munch, alt; Adam Riis, tenor; Steffen Bruun, bas.<br />
27.1. / 19.30 Det fRanske nationaloRkesteR<br />
Stravinskij, Prokofjev: Koncert, e-mol for cello og orkester. Gautier Capucon, cello.<br />
Chausson: Symfoni B-dur. Det franske Nationalorkester. Dirigent: Alain Altinoglu.<br />
(Koncert 24.01 i Théâtre des Champs-Elysées, Paris).<br />
28.1. / 20.00 stjeRnekonceRt meD schiff og anDsnes<br />
Direkte fra Radiohuset Koncertsal. Beethoven, Janácek, Debussy, Chopin. Heinrich<br />
Schiff, cello; Leif Ove Andsnes, klaver.<br />
29. 1. / 19.30 folkemusik i klassisk 1:6<br />
Klement Slavický,. Zdenek Lukás, Dvorák. Tjekkisk Filharmonisk Orkester, Brno. Petr<br />
Altrichter. Dalibor Strunc, cimbalon. (Koncert i går fra Janácek Teatret, Brno)<br />
30. 1. / 19.30 esbjeRg ensemblet<br />
Direkte fra Vestjysk Musikkonservatorium. Carl Nielsen, Morten Olsen, Schubert.<br />
31.1. / 20.00 toRsDagskonceRt<br />
Direkte fra Radiohusets Koncertsal. Poul R<strong>ud</strong>ers: Light Ouverture Europæisk 1.<br />
opførelse. Brahms: Klaverkoncert nr. 2. Schubert: Symfoni i C-dur, Den Store. <strong>DR</strong><br />
Radi<strong>os</strong>ymfoniorkestret. Dirigent: Michael Schønwandt. Nelson Freire, klaver.
Koncertarien er opdelt i de to faser,<br />
man brugte til at beskrive kvindelige,<br />
ulykkelige følelser: Først raseri, så sorg.<br />
Den begynder <strong>med</strong> et langt recitativ, hvor<br />
Beethoven bruger en tekst af operaforfatteren<br />
Metastasio. Den er egentlig en<br />
beskrivelse af Deidamia, der er blevet<br />
forladt af Achilles, men denne oldgræske<br />
sammenhæng er helt væk h<strong>os</strong> Beethoven.<br />
I recitativet hører man alle slags forbandelser<br />
hagle ned over den usling, hun<br />
forlades af, men til sidst vender kvinden<br />
følelserne indad: ”Selv om han ikke<br />
længere er den, som han var, så er jeg<br />
stadig den, jeg var. For ham levede jeg, og<br />
for ham vil jeg dø.”<br />
Derefter følger den egentlige arie, hvor<br />
hun efterhånden synker sammen i sorg.<br />
Man kender ikke tekstforfatteren til dette<br />
afsnit. Beethoven har sikkert fået teksten<br />
skrevet på bestilling eller har måske gjort<br />
det selv.<br />
Da Ah! perfido skulle på programmet til<br />
koncerten i 1808, var Beethoven endnu<br />
en gang uheldig. Begge hans foretrukne<br />
sopraner afslog at optræde <strong>med</strong> den<br />
vanskelige arie. I stedet fik man fat på en<br />
ganske ung frøken <strong>med</strong> det umulige navn<br />
J<strong>os</strong>ephine Schulz-Killitschgy. Hun blev<br />
<strong>med</strong> tiden ganske berømt, men denne<br />
aften var hun så nervøs af sceneskræk, at<br />
hun rystede og forkl<strong>ud</strong>rede det kontrastrige<br />
drama.<br />
Messe i C-dur<br />
Beethovens største religiøse værk,<br />
hans kæmpe Missa solemnis, har helt<br />
overskygget hans Messe i C-dur. Og<br />
Beethovens ikke-religiøse værker har helt<br />
overskygget dem begge to.<br />
Beethoven var født i en katolsk familie,<br />
men havde et meget belastet forhold til<br />
kirken. Han gik sjældent til g<strong>ud</strong>stjeneste<br />
og havde ikke noget godt forhold til de<br />
katolske dogmer. De friheder, han tager<br />
sig i sine to messer, kom til at føre en del<br />
ballade <strong>med</strong> sig.<br />
Messen i C-dur har forbindelse til den<br />
<strong>store</strong> mester Haydn. I 1807 levede<br />
Haydn endnu og var anerkendt som<br />
<strong>verden</strong>s største komponist. Han havde<br />
haft den længste del af sin livsgerning<br />
som hofkomponist for fyrst Esterházy.<br />
Fyrsten havde tidligere hvert år bestilt en<br />
ny messe til at blive opført på sin hustrus<br />
navnedag, og da Haydn nu var for gammel<br />
til bestillingsopgaver var det Beethoven,<br />
der blev spurgt.<br />
Haydn var en dybt troende katolik, ligesom<br />
fyrst Esterházy, og det kan undre, at<br />
fyrsten ikke havde forhørt sig om, hvordan<br />
det stod til <strong>med</strong> Beethovens tro og hans<br />
forhold til kirkemusik. Beethoven havde<br />
nemlig aldrig skrevet en messe før. Og<br />
han følte hverken lyst eller forpligtelse til<br />
at skrive noget i retning af dem, Haydn<br />
tidligere havde glædet sin fyrste <strong>med</strong>.<br />
”Jeg tror, at jeg i min messe har anvendt<br />
teksten på en ny måde,” konstaterede<br />
Beethoven i et brev til sin forlægger, da<br />
messen var færdig. Det var en pæn måde<br />
at ringe <strong>med</strong> alarmklokkerne.<br />
Messen var ingen succes, da den blev opført<br />
h<strong>os</strong> fyrst Esterházy i 1807. ”Min kære<br />
Beethoven, hvad er det, De har gjort?”<br />
skal fyrsten have sagt efter opførelsen!<br />
Bemærkningen gjorde Beethoven så<br />
skuffet, at han ganske uhøfligt ikke dedikerede<br />
messen til fyrst Esterházy, da den<br />
skulle <strong>ud</strong>gives på tryk. Godt at Beethoven<br />
ikke selv hørte, at fyrsten til anden side<br />
kaldte messen for ”utålelig, latterlig og<br />
rædselsfuld”.<br />
Det, der chokerede fyrsten dengang, kan<br />
være svært at opfange for <strong>os</strong> i dag. Et høvisk,<br />
katolsk publikum i 1807 var bekendt<br />
<strong>med</strong> kirkemusiktraditioner på et niveau, vi<br />
ikke er i nærheden af. Hvad der for <strong>os</strong> kan<br />
virke uskadeligt, blev af samtiden opfattet<br />
som subjektivt, grænsende til det bizarre<br />
og frivole. Kraftige <strong>ud</strong>br<strong>ud</strong>, stærke farver<br />
og dramatiske <strong>ud</strong>sving er netop det, der<br />
tiltrækker <strong>os</strong> ved Beethovens musik. Og<br />
sammenlignet <strong>med</strong> f.eks. 5. Symfoni er<br />
Messen i C-dur ikke chokerende. Men at<br />
Beethoven trods alt lod sine frie tanker<br />
skinne igennem i et kirkeværk, har også<br />
af andre end den fyrste, der betalte for<br />
musikken, været opfattet som stødende.<br />
Da Beethoven 10 år senere skrev sin<br />
Missa solemnis havde mange kendere<br />
svært ved overhovedet at opfatte den som
en messe. Og da Beethoven – som selv<br />
holdt virkelig meget af sin Messe i C-dur<br />
– placerede et <strong>ud</strong>valg af dens satser i sin<br />
maratonkoncert, blev de annonceret som<br />
”latinske hymner i kirkestil”. Dels for at<br />
fritstille publikums reaktioner og dels for<br />
at omgå forb<strong>ud</strong>et mod at man overhovedet<br />
opførte kirkemusik i et teater.<br />
Klaverkoncert nr. 4<br />
Beethoven var på sin egen tid kendt som<br />
både pianist og komponist. Dirigent-rollen<br />
var knapt nok opfundet endnu, og<br />
den funktion, Beethoven <strong>ud</strong>øvede når<br />
han ledede en koncert, blev set som en<br />
praktisk kapelmesteropgave. Det var som<br />
klaversolist, at man hørte Beethovens<br />
inderste stemme, mente man. Og han har<br />
været en forrygende musiker, i hvert fald<br />
i sine yngre dage. Efterhånden blev han<br />
lidt af et sjuskehoved og senere magtesløs,<br />
da hans døvhed tiltog. Ved maratonkoncerten<br />
i december 1808 optrådte han<br />
for sidste gang som solist.<br />
Aftenens nye Klaverkoncert nr. 4 havde<br />
Beethoven allerede præsenteret ved en<br />
privatkoncert h<strong>os</strong> en af sine velyndere,<br />
fyrst Lobkowitz. Efter den offentlige<br />
uropførelse ved maratonkoncerten blev<br />
den opfattet som Beethovens bedste. Den<br />
status har den også i dag, selv om nr. 5<br />
<strong>med</strong> det prangende tilnavn Kejserkoncerten<br />
også er overvældende. Femmerens<br />
kraft<strong>ud</strong>foldelser slår dog i sidste ende<br />
ikke så hårdt som de helt unikke idéer,<br />
Beethoven præsenterer i Klaverkoncert<br />
nr. 4. Den berømte indledning, f.eks., hvor<br />
klaveret lige så stille lister alene i gang.<br />
Aldrig før havde man hørt en koncert<br />
– den mest <strong>ud</strong>advendte genre overhovedet<br />
– begynde <strong>med</strong> stilfærdig poesi. Og<br />
førstesatsen <strong>ud</strong>vikler sig da heller ikke<br />
til den sædvanlige duel mellem solist og<br />
orkester. I stedet mødes de to parter i en<br />
lyrisk dialog, hvor solistens enegang ofte<br />
’kun’ består i at <strong>ud</strong>smykke musikken <strong>med</strong><br />
figurationer. Med denne uortodokse sats<br />
tager hele klaverkoncert-genren et spring<br />
væk fra konventionerne.<br />
Også andensatsen er højst usædvanlig.<br />
Den er ganske kort og er ikke en normal,<br />
sangbar Adagio. Tværtimod er satsen,<br />
som modsætning til den beherskede<br />
førstesats, en konflikt mellem to temperamenter:<br />
et truende orkester og en<br />
forsonende solist. Opløsningen af rollerne<br />
i førstesats fører her til, at de kan vendes<br />
helt om.<br />
Satsens retoriske <strong>ud</strong>formning har gennem<br />
tiderne sat tanker i gang om, at der er et<br />
konkret programforlæg for musikken. Et<br />
af forslagene går på myten om Orfeus,<br />
der neddysser de vilde furier <strong>med</strong> sin<br />
blide sang. Andre kommer til at tænke på<br />
Det Gamle Testamente, hvor Davids sang<br />
beroliger den sortsynede kong Saul. Symbolet<br />
på kunstens helbredende kræfter er<br />
universelt.<br />
Den korte og recitativske andensats kan<br />
opfattes som et oplæg til finalen. Den<br />
langsomme sats glider fra e-mol over i<br />
finalens indledende C-dur. Strygerne spiller<br />
tyst et iørefaldende tema, som klaveret<br />
besvarer på en herligt underspillet måde.<br />
Først derefter retter musikken sig ind efter<br />
hovedtonearten G-dur og præsenterer<br />
<strong>med</strong> åbent ansigt en vital finalesats i<br />
rondo-form.<br />
Igen en fuldstændig uortodoks <strong>ud</strong>formning.<br />
Publikum ved maratonkoncerten<br />
brød sig ikke om det. Året efter fik værket<br />
stor r<strong>os</strong> i pressen af komponisten og<br />
forfatteren E.T.A. Hoffmann, men det skaffede<br />
ikke klaverkoncerten flere opførelser.<br />
Først i 1836, flere år efter Beethovens<br />
død, blev koncerten taget op igen. Det var<br />
den unge og geniale Mendelssohn, der<br />
samlede guldet op. Schumann var til stede<br />
den aften og fortalte, at han næsten ikke<br />
kunne trække vejret, mens han og resten<br />
af salen hørte den fantastiske musik for<br />
første gang.<br />
Symfoni nr. 5<br />
5. Symfoni, Skæbnesymfonien, er vel nok<br />
det mest berømte stykke klassiske musik<br />
overhovedet. Et værk, der er blevet et ikon<br />
for selve kunsten og et symbol for menneskets<br />
ret og vilje til at skabe og bestemme.<br />
Tilnavnet Skæbnesymfonien har ifølge<br />
en anekdote rødder h<strong>os</strong> Beethoven selv.<br />
Han skulle have beskrevet de indledende<br />
fire toner <strong>med</strong> ordene: ”Således banker<br />
skæbnen på døren.” Indledningen er så<br />
overvældende i sin trussel, at intet antyder
den lettelse og triumf, Beethoven tilkæmper<br />
sig i løbet af den næste halve time.<br />
Den berømte førstesats er et af de mest<br />
koncentrerede og strenge stykker musikalsk<br />
laboratoriearbejde i historien. En<br />
utrolig kompakt bygning, <strong>ud</strong>elukkende sat<br />
sammen af lige rytmiske underdelinger.<br />
Som en fæstning bygget af legoklodser<br />
<strong>med</strong> 2, 4 og 8 dutter. Tætheden er ekstrem,<br />
og den rytmiske energi fuldstændig<br />
uhørt. Efter 200 år gløder satsen stadig!<br />
Udgangstonearten for symfonien er<br />
den dramatiske c-mol, men den ender<br />
i C-dur, den mest hvide og renfærdige<br />
af dem alle. Symfoniens <strong>ud</strong>vikling er<br />
en bevægelse fra mørke til lys, og <strong>med</strong><br />
skæbnemotivet i mente er det oplagt at<br />
opfatte hele symfonien som et symbol<br />
for kampen mod skæbnen og viljen til<br />
sejr. Men symfonien handler også om<br />
troen på en ny orden, der kan forbinde de<br />
kontrasterende elementer <strong>ud</strong>en at fratage<br />
dem deres egenart.<br />
Det <strong>store</strong> skift fra mol til til dur sker mellem<br />
3. og 4. sats, hvor Beethoven laver<br />
en glidende overgang, en af de mest opsigtsvækkende<br />
passager i den klassiske<br />
musik overhoevdet. Tyste pauker banker<br />
den kommende grundrytme, violinerne<br />
forsøger at holde fast i den netop overståede<br />
scherzo. Hele symfonien står på<br />
et gysende stand by, men <strong>ud</strong>viklingen er<br />
ikke til at stoppe. Og da hører man brølet<br />
af basuner, der sætter ind <strong>med</strong> den triumferende<br />
C-dur. Beethoven lader et brus af<br />
C-dur fylde sidstesatsen, indtil mængden<br />
kan modsvare førstesatsens vældige koncentration<br />
af akkumuleret energi i c-mol.<br />
Stilen er inspireret af revolutionsmusik<br />
– meget passende!<br />
5. Symfoni gik i den grad hen over<br />
hovedet på publikum ved maratonkoncerten.<br />
Man fandt den alt for abstrakt<br />
og kompliceret. Først ved dens tredje<br />
opførelse året efter blev den accepteret<br />
som et genialt mesterværk. Og siden<br />
gik den sin sejrsgang. Berlioz var den<br />
første, der opførte Beethovens symfonier<br />
i Paris. Han kunne fortælle, hvordan en<br />
dame måtte bæres <strong>ud</strong> efter at have hørt 5.<br />
Symfoni. ”Den er utrolig. Vidunderlig. Den<br />
forvirrer mig i sådan en grad, at da jeg<br />
skulle tage hatten på, kunne jeg ikke finde<br />
hovedet. Den slags musik burde ikke skrives!”<br />
sagde hun. ”Tag det roligt,” svarede<br />
Berlioz, ”det vil heller ikke ske ret ofte.”<br />
Korfantasi<br />
Beethoven havde længe haft lyst til at<br />
skrive et orkesterværk, hvori der også<br />
indgik et kor. I forbindelse <strong>med</strong> maratonkoncerten<br />
så han sit snit til at realisere<br />
idéen. Det blev til en fantasi for klaver,<br />
kor og orkester, hvor Beethoven selv var<br />
klaversolist.<br />
Korfantasien <strong>ud</strong>vikler sig ligesom 5. Symfoni<br />
fra c-mol til C-dur. Samtidig <strong>ud</strong>vikler<br />
musikken sig fra sol<strong>os</strong>pil til <strong>med</strong>virken af<br />
alle. Et tredje spor <strong>ud</strong>gøres af bevægelsen<br />
fra improvisation (klaverets indledning) til<br />
fast orden (den afsluttende hymne).<br />
I den <strong>ud</strong>gave af Korfantasi, som Beethoven<br />
fik trykt, er klaverets indledning<br />
skrevet ned på noder, men ved maratonkoncerten<br />
i 1808 har han højst sandsynligt<br />
improviseret. I den trykte <strong>ud</strong>gave spiller<br />
klaveret solo i godt tre minutter, før orkestret<br />
sætter ind. Hvor længe Beethoven<br />
improviserede – og hvordan solisten<br />
Robert Levin vil indlede musikken denne<br />
aften – er der ingen der ved!<br />
Mens musikken endnu kun spilles af<br />
klaver og blæsere, præsenter klaveret en<br />
enkel og iørefaldende melodi. Træblæserne<br />
er straks <strong>med</strong> på idéen og begynder at<br />
lave variationer over den. Melodien havde<br />
Beethoven oprindeligt lavet til en lille<br />
sang <strong>med</strong> titlen Gegenliebe, men til brug i<br />
korfantasien fik han digteren Christoph<br />
Kuffner til at forfatte en ny tekst om kunstens<br />
kraft til at samle menneskeheden.<br />
Den utopiske forestilling optog Beethoven<br />
meget, og hans kredsen om idéen<br />
kulminerede 16 år senere i 9. Symfoni.<br />
Også 9. Symfoni er <strong>med</strong> kor, og korfantasien<br />
kan godt ses som en lillebror eller<br />
en ”1. <strong>ud</strong>gave” af den <strong>store</strong> symfoni. Selv<br />
de to værkers hymnemelodier minder om<br />
hinanden.<br />
Korfantasi måtte som sagt omstartes<br />
ved maratonkoncerten i 1808. Beethoven<br />
glemte i begejstringen de mundtlige<br />
aftaler, han havde lavet <strong>med</strong> orkestret
om værkets forløb. Musikerne råbte til<br />
hinanden for at komme på rette spor, men<br />
der var ikke andet at gøre end at begynde<br />
forfra. Korfantasien var ellers som skabt<br />
til af afrunde aftenen, men noget af<br />
stykkets virkning må bestemt være gået<br />
fløjten.<br />
Efter koncerten måtte Beethoven bittert<br />
erkende, at han på grund af sin tiltagende<br />
døvhed var nødt til at stoppe sin solistkarriere.<br />
Seks år senere <strong>med</strong>virkede han ved<br />
en opførelse af sin klavertrio Ærkehertugtrioen,<br />
men spillede nu så ukontrolleret,<br />
at selv hans nærmeste venner fandt det<br />
meningsløst og trist.<br />
Jens Cornelius<br />
Poul Vejb<strong>os</strong> sidste koncert i <strong>DR</strong><br />
Poul Vejbo, tenor, forlader <strong>med</strong> <strong>ud</strong>gangen af<br />
januar måned <strong>DR</strong> efter 33 år som sanger, i over<br />
20 år i Radiokammerkoret. Hans stemme har<br />
<strong>med</strong> sin klare klang været en velkommen kraft<br />
i de <strong>store</strong> korværker, der især nyder hans kærlighed.<br />
Han er et romantisk gemyt, som elsker<br />
opera, og han har assisteret i mange produktioner<br />
på Den kongelige Opera. Han er også<br />
et samvittighedsfuldt menneske, hvilket hans<br />
hverv som sikkerhedsrepræsentant vidner om,<br />
og en lun personlighed, hvilket hans initiativer<br />
til kollegial selskabelighed har bevist.
ensemblet<br />
Kommende koncerter<br />
Torsdagskoncert – Lørdagskoncert<br />
Torsdag 13. marts kl. 20<br />
Lørdag 15. marts kl. 16<br />
<strong>DR</strong> Vokalensemblet<br />
Concerto Copenhagen<br />
Dirigent: Lars Ulrik Mortensen<br />
Corelli: Concerto gr<strong>os</strong>so<br />
Vivaldi: Gloria, D-dur<br />
Händel: Dixit Dominus<br />
Billetter: 345, 305, 265, 225 kr.<br />
(U-30 = 173, 153, 133, 113 kr.)<br />
Billetter kan købes i <strong>DR</strong> Butikken eller på billetnet
Ah! perfido<br />
Ah! perfido, spergiuro,<br />
barbaro traditor, tu parti?<br />
E son questi gl’ultimi tuoi congedi?<br />
Ove s’intese tirannia più cr<strong>ud</strong>el?<br />
Va, scellerato! va, pur fuggi da me,<br />
l’ira de Numi non fuggirai.<br />
Se vè giustizia in ciel, se vè pietà,<br />
congiureranno a gara tutti a punirti!<br />
Ombra seguace! presente, ovunque vai,<br />
vedrò le mie vendette,<br />
io giá le godo immaginando,<br />
i fulmini ti veggo già<br />
balenar d’intorno.<br />
Ah no! fermate, vindici Dei!<br />
Risparmiate quel cor, ferite il mio!<br />
Sei non è più qual era,<br />
son io qual fiu,<br />
per lui vivea, voglio morir per lui!<br />
Per pietà, non dirmi addio,<br />
di te priva che farò?<br />
Tu lo sai, bell’idol mio!<br />
Io d’affanno morirò.<br />
Ah cr<strong>ud</strong>el! tu vuoi ch’io mora!<br />
Tu non hai pietà di me?<br />
Perché rendi a chi t’adora<br />
c<strong>os</strong>ì barbara mercé?<br />
Dite voi se in tanto affanno<br />
non son degna di pietà?<br />
Gloria<br />
Kor og soli:<br />
Gloria in excelsis Deo!<br />
et in terra pax<br />
hominibus bonae voluntatis,<br />
la<strong>ud</strong>amus te, benedicimus te,<br />
adoramus te, glorificamus te!<br />
Gratias agimus tibi<br />
propter magnam gloriam tuam.<br />
Domine Deus, rex coelestis,<br />
Deus Pater omnipotens.<br />
Domine Fili unigenite,<br />
Jesu Christe!<br />
Domine Deus, Agnus Dei,<br />
Filius Patris.<br />
Qui tollis peccata mundi,<br />
miserere nobis,<br />
qui tollis peccata mundi,<br />
suscipe deprecationem n<strong>os</strong>tram,<br />
qui sedes ad dexteram Patris<br />
miserere nobis!<br />
Quoniam tu solus sanctus,<br />
tu solus Dominus,<br />
Altså, du troløse, du falske, du<br />
grusomme forræder, du forlader mig?<br />
Og det er din endelige afsked?<br />
Hvor hørtes om så grusomt et tyranni?<br />
Gå, din slyngel, gå, flygt fra mig;<br />
g<strong>ud</strong>ernes vrede kan du ikke undgå.<br />
Hvis der er retfærdighed i himlen,<br />
hvis der er <strong>med</strong>ynk til, så vil de slå sig<br />
sammen i kampen om at straffe dig!<br />
Som en skygge, der følger dig, som er<br />
til stede overalt, vil du mærke min hævn;<br />
jeg nyder allerede i tankerne,<br />
at lynene glimter rundt omkring dig.<br />
Åh, nej, stands, hævnende g<strong>ud</strong>er!<br />
Skån dette hjerte, lad mit eget blive såret!<br />
Selv om han ikke længere er den,<br />
som han var, så er jeg stadig den, jeg var;<br />
for ham levede jeg, og for ham vil jeg dø!<br />
Hav barmhjertighed, gå ikke fra mig,<br />
hvad kan jeg gøre, hvis jeg ikke har dig?<br />
Du ved det jo, min smukke helt,<br />
jeg vil dø af sorg.<br />
Ak, du grusomme, du vil, at jeg skal dø.<br />
Har du ikke <strong>med</strong>lidenhed <strong>med</strong> mig?<br />
Hvorfor gengælde den, der elsker dig,<br />
så grusomt?<br />
Sig mig, om jeg ikke i så stor sorg<br />
er værdig til <strong>med</strong>lidenhed.<br />
Ære være G<strong>ud</strong> i det høje<br />
og fred på jorden<br />
for mennesker <strong>med</strong> god vilje.<br />
Vi lover dig, vi velsigner dig.<br />
Vi tilbeder dig, vi lovpriser dig.<br />
Vi takker dig<br />
for din <strong>store</strong> herlighed.<br />
Herre vor G<strong>ud</strong>, himmelske konge,<br />
G<strong>ud</strong>, almægtige Fader.<br />
Herre, du enbårne Søn<br />
Jesus Kristus.<br />
Herre vor G<strong>ud</strong>, G<strong>ud</strong>s Lam,<br />
Faderens Søn.<br />
Du, som borttager <strong>verden</strong>s synder,<br />
forbarm dig over <strong>os</strong>.<br />
Du, som borttager <strong>verden</strong>s synder,<br />
tag imod vor bøn.<br />
Du, som sidder ved Faderens højre,<br />
forbarm dig over <strong>os</strong>.<br />
Thi du alene er hellig,<br />
du alene er Herre,
tu solus altisimus<br />
Jesu Christe!<br />
Cum Sancto Spiritu<br />
in gloria Dei Patris.<br />
Amen.<br />
Sanctus<br />
Kor:<br />
Sanctus, sanctus, sanctus<br />
Dominus Deus Sabaoth.<br />
Pleni sunt coeli et terra<br />
gloria tua.<br />
Osanna in excelsis.<br />
Benedictus<br />
Soli og kor:<br />
Benedictus qui venit<br />
in nomine Domini.<br />
Osanna in excelsis!<br />
L<strong>ud</strong>wig van Beethoven: Fantasi for<br />
klaver, kor og orkester<br />
Tekst: Christoph Kuffner (1780-1846)<br />
Oversættelse: Magna Blanke 1999<br />
Schmeichelnd hold und lieblich klingen<br />
unsers Lebens Harmonien,<br />
und dem Schönheitssinn entschwingen<br />
Blumen sich, die ewig blühn.<br />
Fried und Fre<strong>ud</strong>e gleiten freundlich<br />
wie der Wellen Wechselspiel;<br />
was sich drängte rauh und feindlich<br />
ordnet sich zu Hochgefühl.<br />
Wenn der Töne Zauber walten<br />
und des Wortes Weihe spricht,<br />
muss sich Herrliches gestalten,<br />
Nacht und Stürme werden Licht,<br />
äuss’re Ruhe, inn’re Wonne<br />
herrschen für den Glücklichen.<br />
Doch der Künste Frühlingssonne<br />
lässt aus beiden Licht entstehn.<br />
Gr<strong>os</strong>ses,<br />
das ins Herz gedrungen,<br />
blüht dann neu und schön empor;<br />
hat ein Geist sich aufgeschwungen,<br />
hallt ihm stets ein Geisterchor.<br />
Nehmt denn hin, ihr schönen Seelen,<br />
froh die Gaben schöner Kunst.<br />
Wenn sich Lieb und Kraft vermählen,<br />
lohnt dem Menschen Götter-Gunst.<br />
du alene den højeste,<br />
Jesus Kristus,<br />
<strong>med</strong> Helligånden<br />
i G<strong>ud</strong> Faders herlighed.<br />
Amen.<br />
Hellig, hellig hellig<br />
er Herren, hærskarernes G<strong>ud</strong>.<br />
Himmel og jord<br />
er fulde af din herlighed.<br />
H<strong>os</strong>anna i det høje.<br />
Velsignet være han, som kommer<br />
i Herrens navn.<br />
H<strong>os</strong>anna i det høje.<br />
Indsmigrende smukt og yndigt klinger<br />
livets harmonier,<br />
evigt-blomstrende blomster vælder op<br />
for skønhedssansen.<br />
Fred og glæde strømmer roligt<br />
som bølgernes vekslende spil;<br />
det, som stredes hårdt og fjendtligt,<br />
forenes i ædle, opløftende følelser.<br />
Når tonernes trylleri råder,<br />
og ordets hellighed taler,<br />
da skabes det vidunderlige;<br />
nat og storme bliver lys,<br />
og ydre ro og indre glæde<br />
hersker for den lykkelige;<br />
og kunstens forårssol<br />
lader lys opstå af dem begge.<br />
Det mægtige,<br />
som har gennemtrængt hjertet,<br />
blomstrer op, nyt og skønt;<br />
har et menneskes sind svunget sig op,<br />
lyder mod ham et åndekor.<br />
Tag da glad mod kunstens skønne gaver,<br />
I ædle sjæle.<br />
Når kærlighed og kraft forenes,<br />
lønnes mennesket <strong>med</strong> g<strong>ud</strong>ernes gunst.
<strong>Rejs</strong> <strong>med</strong> <strong>os</strong><br />
<strong>ud</strong> i <strong>musikkens</strong><br />
<strong>store</strong> <strong>verden</strong><br />
<strong>OpeRa</strong> - Ballet - KOnceRt<br />
Vores katalog<br />
spænder lige<br />
fra endags<br />
arrangementer til<br />
oversøiske rejser<br />
Start rejsen på<br />
www.riisrejser.dk<br />
og bliv inspireret<br />
Lyngby Hovedgade 47 · 2800 Kgs. Lyngby<br />
Tlf. 45 28 02 80 · riis@riisrejser.dk
<strong>DR</strong> Musik<br />
<strong>DR</strong> Byen<br />
Emil Holms Kanal 20<br />
0999 København C<br />
Tlf.: 35 20 30 40<br />
e-mail: rso-rk@dr.dk<br />
www.dr.dk/rso<br />
www.dr.dk/ve<br />
www.dr.dk/rk<br />
www.dr.dk/rpk<br />
www.dr.dk/druen<br />
Divisionschef<br />
Morten Hansen Pankoke<br />
Konstitueret orkesterchef<br />
Per Holst<br />
Korchef<br />
Lene Nordin<br />
Chefdirigent<br />
Thomas Dausgaard<br />
1. gæstedirigent<br />
Yuri Temirkanov<br />
Æresdirigent<br />
Herbert Blomstedt<br />
<strong>DR</strong> Radi<strong>os</strong>ymfoniorkestrets, <strong>DR</strong> Radiokorets og <strong>DR</strong><br />
Radiopigekorets virksomhed er muliggjort gennem<br />
støtte fra blandt andre:<br />
Augustinus Fonden<br />
Beckett-Fonden<br />
Bikubenfonden<br />
Carl Nielsen og Anne Marie Carl-Nielsens Legat<br />
FrederiksbergFonden<br />
Gangstedfonden<br />
Kn<strong>ud</strong> og Dagny Gad Andresens Fond<br />
Kong Christian den Tiendes Fond<br />
Konsul Georg Jorck og hustru Emma Jorcks Fond<br />
Oticon Fonden<br />
Tømmerhandler Johannes Fogs Fond