En indledning - Dansk.dk
En indledning - Dansk.dk
En indledning - Dansk.dk
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
Hun repræsenterer i højere grad en filosofisk position, end personlighed, og er<br />
ureflekteret, uskyldig, natur frem for ånd (jf. s. 3).<br />
Tone Selboe mener, at kroppen tager hævn i Ehrengard 58 . Ved at Ehrengard to gange<br />
bryder Cazottes hemmelighed, viser hun, at hun er reflekteret og ikke bare natur. Igennem<br />
det, at hun selv tilbyder at fremstille sin nøgenhed, hæver hun sig over Cazotte. Hun<br />
skammer sig ikke, som Eva i paradiset, over at være nøgen. Tværtimod bliver hun herved<br />
repræsentant for et meget mere moderne kvindesyn. Ehrengard vækkes da også erotisk,<br />
dog ikke af Cazotte, men af hendes unge forlovede Kurt. Selboe hævder, at Ehrengard<br />
kan læses som en latterliggørelse af de forførelsesstrategier, som Johannes og Cazotte<br />
repræsenterer.<br />
”Det er ikke minst det fastlåste skillet mellom forfører og forført, knyttet til mannlig og kvinnelig som<br />
ubevegelig dikotomi, som her utsettes for ironisk strålebehandling. Teksten oppretter hierarkier og<br />
motsetninger gjennom mannen: kvinne/mann, kunst/liv, ånd/kropp, forfører/forført. Disse kvalitativt<br />
bestemte motsetningene er det kvinnen gjennom sine handlinger oppløser og viser det illusoriske i. 59 ”<br />
Heri ligger også et opgør med de kristne idealer, og de sædvanlige skel: sort/hvidt,<br />
mand/kvinde, ond/god. Dette underbygges bl.a. igennem de djævlereferencer, der<br />
forbindes med Cazotte. Som Pelensky formulerer det, er han både skaberen af, og slangen<br />
i paradiset Rosenbad 60 . Djævelen er en kristen opfindelse, og ved at sammenligne Cazotte<br />
med slangen, tages der herigennem afstand til kristendommen.<br />
Blixen viser, at Cazottes – og Johannes- kvindesyn er en illusion, der i denne fortælling<br />
brister, og at illusioner er skæbnesvangre. Det kvindelige rummer ikke den tærskel, som<br />
hun tillægges, og de mænd, der tror det, ekspederes ud af historien. I Ehrengard er<br />
forføreren et pjok, og det er ham, der bliver illuderet, og ikke Cordelia.<br />
58 Selboe 1996, s. 151<br />
59 Selboe 1996, s. 152<br />
60 Pelensky 1985, s. 49