devi48s.qxd.samlet.rev.2 - Fjerne Naboer
devi48s.qxd.samlet.rev.2 - Fjerne Naboer
devi48s.qxd.samlet.rev.2 - Fjerne Naboer
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
26<br />
Phoolan Devi før overgivelsen, avisfoto vist i<br />
dokumentarfilmen “Phoolan Devi”.<br />
“Så holdt jeg op med at slå ham og satte<br />
ham på et æsel og førte ham rundt i hele<br />
landsbyen til skræk og advarsel.”<br />
(Phoolan Devi om sin første mand, Puttilal,<br />
i “Phoolan Devi”)<br />
“Da Phoolan kom, var politiet på den anden<br />
side af floden. Først da Phoolan havde forladt<br />
landsbyen, kom politiet. De begyndte<br />
at slå folk og spørge, hvorfor Phoolan havde<br />
været der. Politiet var altid bange for at<br />
møde hende. Og min Phoolan behøvede<br />
ikke at skjule sig.”<br />
(Phoolan Devis mor i “Phoolan Devi”)<br />
“Min skat, rigtige røvere røver kun.<br />
Stjæl så meget du vil,<br />
men lad være med at dræbe nogen”<br />
(Phoolans mor i “Phoolan Devi”)<br />
“Hun opsøgte Baba Mustaqeems bande. Han<br />
var en af de betydeligste bandeledere. som<br />
folk ærbødigt kaldte for “baghi”, oprører.<br />
Hans motto var: “Tag penge fra de rige og<br />
køb støtte hos de fattige.<br />
Det gav ham stor sympati.”<br />
(fortælleren i “Phoolan Devi”)<br />
DOKUMENTARFILMEN “PHOOLAN DEVI”<br />
Dokumentarfilmen “Phoolan Devi” er som spillefilmen “Bandit Queen’“en<br />
beretning om den faktiske Phoolan Devis liv. Men hvor spillefilmen er 100<br />
% iscenesat og båret oppe af en fortællemæssig struktur og et veltilrettelagt<br />
udvalg af hoved- og bipersoner, bygger dokumentarfilmen hovedsageligt<br />
på dokumentaristisk materiale. Den indeholder dog også elementer<br />
af iscenesættelse. Fordi dokumentarfilmen ikke er tynget af spillefilmens<br />
krav om fortællemæssig fremdrift, har den en langt større bevægelsesfrihed<br />
i tid og sted. Omvendt er den naturligvis begrænset af et langt større<br />
krav til autenticitet i det fremviste materiale.<br />
En subjektiv beretning om en sammensat person<br />
“Phoolan Devi” er en dokumentarfilm, der bekender sig til en klassisk<br />
dokumentaristisk filmtradition, som har rødder tilbage i ‘griersonismen’ i<br />
starten af århundredet. Ifølge denne skulle dokumentarfilmen ikke blot<br />
beskrive virkeligheden. Den skulle også udtrykke en holdning gennem<br />
filmmagerens tolkning - og dermed bevæge sig i området mellem socialt<br />
engagement (journalistisk metode) og kunstnerisk udtryk (personlig bearbejdning).<br />
Denne personlige og kunstneriske fortolkning af et stykke virkelighed<br />
står i nogen grad i kontrast til en tv-baseret journalistisk dokumentarform,<br />
der traditionelt søger at nedtone den personlige formidling<br />
og tilstræbe en tilsyneladende objektivitet og sandhed.<br />
“Phoolan Devi” føler sig dog på ingen måde forpligtet til at argumentere<br />
for en ‘objektiv’ og ligelig repræsentation af forskelligt nødvendigt materiale.<br />
Dens formål er jo netop at foretage en personlig undersøgelse af alle<br />
de “sandheder” som andre har forsøgt at konstruere om Phoolan Devi.<br />
Dokumentariske fortælletricks<br />
Instruktøren Mirjam Quinte tillader sig dog en forholdsvis høj grad af iscenesættelse.<br />
For eksempel optræder der et fast iscenesat element med<br />
passende mellemrum: En mand ved en tebar, på en vogn eller i et landskab<br />
læser opslugt i en bog om Phoolan Devi. På lydsiden hører vi samtidig<br />
en stemme læse det, vi skal tro, er en tilsvarende tekst, op.<br />
“Jeg vil læse en historie om den kønne røverpige, Phoolan Devi. En kvinde er<br />
også søster, datter og mor. Der er kvinder, der stille som Moder Jord, er rede<br />
til at påtage sig alt. Men denne kvindes navn vækker skræk og rædsel...”<br />
Filmen lader desuden sit indhold være båret af en form for fortællemæssig<br />
struktur: Fortællingen starter i Delhi, hvor filmholdet tilsyneladende