Michelangelo Buonarroti
Michelangelo Buonarroti
Michelangelo Buonarroti
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Side 88<br />
Det varede ikke længe, før Familien Medici paany kaldte Ynglingen til sig. Lorenzo's<br />
Efterfølger Piero lod ham atter spise ved Medicæernes Bord. Anledningen til, at Piero<br />
mindedes ham, var et stærkt Snefald i Florents i Vinteren 1496 til 97. Det var Skik,<br />
at naar et saadant indtraadte, betragtedes det som en festlig Lejlighed til at opstille<br />
Snekolosser paa Pladserne foran Kirker og Palæer; de bedste Kunstnere hjalp gerne<br />
med dertil. Det var især Mode at opstille Marzocco'er, de siddende Løver, der er<br />
Firenze's Vartegn. Det vides ikke, hvilken Snefigur <strong>Michelangelo</strong> rejste; kun at den stod<br />
i Palazzo Medici's Gaard. Med Figuren smeltede imidlertid ingenlunde Piero's Velvilje<br />
for dens Ophavsmand. Det synes som om Piero har sat stor Pris paa ham, og det<br />
er kun et Udslag af det Nag til Medicæerne, <strong>Michelangelo</strong> nærede i sine ældre Aar,<br />
naar han som gammel paastod, at Piero havde været stolt af at have to overordenlige<br />
Mennesker i sin Tjeneste, ham selv og en spansk Hurtigløber, hvem Fyrsten end ikke<br />
til Hest kunde indhente.<br />
12<br />
Den Forestilling, vi hidtil har kunne danne os om <strong>Michelangelo</strong>'s Temperament, har<br />
været højst ufuldstændig. Vi har iagttaget hans Iver, hans Evne til hurtig Tilegnelse,<br />
hans Kærlighed til sin Slægt, hvor daarligt han end forstodes af sine Nærmeste,<br />
hans højt stilende Ærgerrighed, hans næsten medfødte Selvfølelse, endelig den<br />
Overlegenhed og Drillesyge overfor Kamerater og Lærere, hvori den gav sig Udslag.<br />
Men til den uhyre Kraft som var dulgt i hans Væsen, svarede en lige saa paafaldende<br />
Svaghed. Den Sensibilitet, der udkrævedes til at naa en saadan Overfylde af<br />
Sanseindtryk, medførte pludselige Anfald af Frygtagtighed eller af Forbitrelse, derfor<br />
overilede Handlinger, som krævede og i Regelen mødte Overbærenhed.<br />
Visselig var paa hin Tid i Florents ved Savonarola's Prædikant-Virksomhed Sindene<br />
blevne oprevne og forvirrede; en Angst var faret i dem, som endog omfattede de<br />
ypperste Borgere, Bærerne af de største Navne som Salviati og Strozzi, de ypperste<br />
Videnskabsmænd som Poliziano og Pico, saa sjældne Malere som Sandro Botticelli.<br />
Storborgerne traadte ind i Dominikanerordenen, de to Lærde, der begge døde 1494,<br />
vilde jordfæstes i Dominikanerkutte; Botticelli bragte sine Tegninger til Opbrænding<br />
paa Baalet; <strong>Michelangelo</strong>'s egen Broder Leonardo blev Dominikaner.<br />
Efter al Sandsynlighed har et Pust af det religiøse Fornuftfjendskab strejfet den<br />
femtenaarige Drengs Sind, da Savonarola i 1490 begyndte sine Prædikener. Karl Frey<br />
tænker sig, han har hørt Savonarolas "frygtelige" Prædiken af 21. September 1494,<br />
og er bleven rystet. Men naar mangfoldige har villet spore en Sammenhæng mellem<br />
den religiøse Angst og Bæven, der kommer til Orde i <strong>Michelangelo</strong>s Vers, da han<br />
er en gammel Mand, og Ungdomsindtrykket af Savonarolas Væsen saa er man paa<br />
Vildspor. Og lige saa stærkt er Romain Rolland paa Vildspor, naar han i sin aandfulde<br />
Biografi af den store Kunstner (fra 1907) vil bringe hans nervøse Anfald af Angst<br />
og oftere forekommende desperate Handlinger i Forbindelse med den Feber, hvori<br />
Dominikaneren fra San Marco i sin Tid satte de florentinske Gemytter. Rolland har<br />
Uret, naar han paastaar, at der i <strong>Michelangelo</strong>'s Breve ikke findes noget Fingerpeg<br />
angaaende, hvorledes han stillede sig til Munken, der blev Martyr.<br />
Der findes en Udtalelse af <strong>Michelangelo</strong> om ham, nedskrevet blot to Maaneder før<br />
Savonarola led Døden paa Baalet, og den er hensynsløs hvas, ja næsten kynisk i sin<br />
Ligegyldighed for Menneskeliv, naar Talen er om Kættere som Munken.<br />
Paa samme Tid som den store Mester selv, rigtignok ubevidst, i sit Sindelag og<br />
sin Kunst var en ren Hedning, skrev han 10. Marts 1498 fra Rom lystigt til sin Broder