Michelangelo Buonarroti
Michelangelo Buonarroti
Michelangelo Buonarroti
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
3<br />
Side 78<br />
Hvad man kan slutte er, at Domenico i den unge magre Fyr med det sorte, buskede<br />
Haar, den endnu ranglede Drengekrop og de glødende Øjne, har set en Elev, det<br />
ikke var nogen Fornøjelse at have om sig. Saa berettiget Drengens Selvfølelse kunde<br />
være, den gav sig ubehagelige Udslag, da han kun var altfor tilbøjelig til at gøre sin<br />
Overlegenhed over de øvrige Elever haanligt gældende, og han synes heller ikke at<br />
have været af dem, der overfor Læreren indtog en ærbødig eller vindende Holdning. Da<br />
der saa netop i rette Øjeblik fra Lorenzo kom en Opfordring til Ghirlandajo om at afstaa<br />
nogle Elever til den Kunstskole for vordende Billedhuggere, som han havde oprettet i<br />
Klosterhaven ved San Marco, er det kun naturligt, at blandt de Elever, der afstodes, var<br />
foruden Francesco Granacci og Giuliano Bugiardino ogsaa <strong>Michelangelo</strong> <strong>Buonarroti</strong>.<br />
Af de umaadelige Kuntssamlinger, som Cosimo havde paabegyndt og Lorenzo<br />
givet deres mangesidige Omfang, befandt Størsteparten sig i Palazzo Medici og i Villa<br />
Careggi; dog en stor Del Billedhuggerværker var opstillede i Haven ved San Marco<br />
(Orto Mediceo), den i det Foregaaende saa ofte omtalte, og i den Bygning (Casino)<br />
i Haven, der ti Aar forinden var erhvervet af Lorenzo som Enkesæde for Madonna<br />
Clarice, og der vistnok efter hendes Død omdannedes til Museum.<br />
Nu var til Lorenzo's Sorg de store Billedhuggere døde og borte. Donatello alt død<br />
1468, Verrocchio 1488. Han havde da kastet sin Kærlighed paa den af Donatellos<br />
Elever, Bertoldo di Giovanni, der havde været først Mesterens Hjælper, saa hans<br />
Værkstedsforstander. Bertoldo var som de fleste florentinske Kunstnere i det 15.<br />
Aarhundrede gaaet ud fra et Guldsmedeværksted, og han arbejdede mest i Bronce,<br />
gav sig fortrinsvis af med Smaakunst. Der var i Borgerskabet stor Efterspørgsel<br />
efter Medaljer og Statuetter. Dog viser det sig, at han ogsaa har forstaaet sig<br />
tilgavns paa Marmorarbejd, da <strong>Michelangelo</strong> forlader hans Skole med et Værk som<br />
Kentaurerslaget.<br />
Lorenzo havde sysselsat denne Mand, han nu gav Overopsynet ved sin<br />
Billedhuggerskole, med Broncekopier af den antike Kunst i mindre Format, hvilken han<br />
i høi Grad yndede, og med Udførelse af Motiver og Indfald, som var antydede eller<br />
anlagte i de fra Oldtiden levnede Kunstværker.<br />
Bertoldo var rigtignok en Mand til Aars, stod i Halvfjerdserne, kunde, efter Vasari's<br />
Udsagn, ikke mere arbejde selv, men han var vel egnet til at undervise andre, og<br />
en fremragende Tekniker (molto pratico). Hvad her blev oprettet, var altsaa en Slags<br />
Kunstskole i Overensstemmelse med Humanisternes platoniske Akademi.<br />
I den af <strong>Michelangelo</strong> inspirerede eller dikterede Fremstilling af hans Udviklingsaar<br />
hos Condivi, nævnes Bertoldo slet ikke. Det hedder her, at Drengen strejfede om, hvor<br />
han lystede, tegnede hvad der behagede ham. Florents alene var hans Akademi. Det<br />
gøres her til et rent Tilfælde, at han en Dag blev ført til Skulptursamlingen.<br />
Maaden, hvorpaa Drengen kom til at gøre Lorenzo's personlige Bekendtskab,<br />
fortælles Pia følgende Maade: Han havde i et Skur i Haven fundet Hovedet af en<br />
gammel, skægget, grinende Satyr, hvis Mundparti havde lidt meget, og han havde faaet<br />
Lyst til at efterligne Hovedet i Marmor. Det lykkedes ham i faa Dage; thi dette Hoved<br />
fængslede ham; sidenhen har han jo ogsaa brugt Satyrhoveder til sine Ornamenter.<br />
Da den leende Mund stod aaben, kunde alle Tænderne ses. Lorenzo, som i Haven<br />
var standset ved Drengens Arbejd, gjorde ham opmærksom paa, at saa gamle Mænd<br />
sjældent havde alle deres Tænder. Det unge Menneske borede da behændigt en Tand<br />
ud af Munden og et Hul ned i Overkæben, hvor Tandroden havde siddet, saa at Lorenzo