Michelangelo Buonarroti
Michelangelo Buonarroti
Michelangelo Buonarroti
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Side 53<br />
Saaledes løftede sig lige i den katolske Verdens Midtpunkt en vældig, indviet<br />
Bygning, der svarede til den antike Gudstjenestes Aand.<br />
Vel hændte det endnu, at man opfordrede Paven til Krig mod de vantro Tilhængere<br />
af Muhamed; men det skete ikke længer med Erobring af den hellige Grav for<br />
Øje. I en Fortale til Ciceros Taler rettede Naugerius ( Forfatteren Andrea Navagero)<br />
Opfordringen til Giulio den Anden i Haab om Genfindelse af tabte romerske og græske<br />
Skrifter i de muhamedanske Lande.<br />
5<br />
Medens der saaledes i Grunden ikke i Italien fandtes nogen Splid mellem en Opposition<br />
imod Dogmelæren, der var antikiserende og humanistisk, og et Pavedømme, som<br />
ikke var mindre gennemtrængt af gammelromersk Aand, var i Tyskland den afgørende<br />
Opposition helt anderledes artet. Den var gejstlig var moraliserende og teologisk.<br />
Paa det Tidspunkt, da næsten Halvdelen af St. Peters gamle Basilica var brudt ned,<br />
kom Luther som ung Augustinermunk til Rom. Han troede da endnu, at naar han paa<br />
Knæ gik op ad de Trin, der førte til denne Kirkes Forhal, fik han Aflad for syv Gange<br />
saa mange Aar, som der var Trin. Han troede da endnu, at hvis han som Pilgrim døde<br />
i Rom, vilde Engle bære hans Sjæl til Himlen. Han var begærlig efter at se Veronicas<br />
Svededug med Aftrykket af Jesu Ansigtstræk, og vilde ligeledes se den Strikke, i hvilken<br />
Judas havde hængt sig.<br />
En Munk som Luther, for hvem Kravet af Coelibat var ikke blot alvorligt men helligt,<br />
maatte paa det dybeste forarges over det Liv, der førtes af de Gejstlige i Rom uden<br />
at nogen almindelig Misbilligelse ramte dem derfor; en folkeligt retsindig Teolog som<br />
Luther, der var gennemtrængt af den berømte fromme Traktat fra Enden af det 14.<br />
Aarhundrede, Deutsche Theologia med dens Lære om Opgivelse af Egenvilje og<br />
Opgaaen i den guddommelige Vilje, og som var opfyldt af Begreber som Synd og<br />
Retfærdiggørelse, maatte nødvendigvis tage det heftigste Anstød af Afladshandelen,<br />
hvis Formaal jo mest var Tilvejebringelse af Midler til Opførelsen af det store nye<br />
Tempel for St. Peter.<br />
Syndstilgivelse for Penge, den blotte Forestilling, maatte være ham en Afsky. Og<br />
hans Uvilje mod denne Enkelthed maatte med Nødvendighed føre ham videre og videre<br />
lige indtil Angreb paa den hele Kirke og dens Overhoved, Paven. Tiggermunkene<br />
havde været Pavedømmets mest hengivne Tilhængere. Ud fra deres Midte rejste sig<br />
nu Pavemagtens heftigste Angriber. Og da Luthers Opposition ogsaa kom tilpas for<br />
de Vantro i Tyskland, snart endog for en Mand som Ulrich von Hutten, der oprindeligt<br />
havde stillet sig overlegent til den, fik den i Løbet af kort Tid et stærkt Opsving og vakte<br />
drønende Genlyd.<br />
Det beroede mest paa, at den kunde tages til Indtægt af dem, der i Datiden sad inde<br />
med Herredømmet. Intet kunde være Fyrsterne under deres Kamp mod Pavemagten<br />
mere kærkomment end en gejstlig Opposition.<br />
Karl den Ottende havde i Savonarola set sin Forbundsfælle imod Alessandro den<br />
Sjette, og ganske saaledes betragtede Maximilian den Første den opdukkende Luther<br />
som en Hjælper under hans Sammenstød med Paven. Ganske saaledes saa endelig<br />
Karl den Femte paa Luther. Han vilde ikke, at der skulde tilføjes Munken noget Ondt,<br />
men ønskede udtrykkeligt, at Kurfyrsten af Sachsen skulde tage sig af ham: "Man<br />
kunde engang faa Brug for ham."<br />
Imidlertid var Leo den Tiende ikke blind for Faren. Hans Haab maatte staa til,<br />
i Forbund med Kejseren, at undertrykke den religiøse Reform. Da Leo 1521 paa