Michelangelo Buonarroti
Michelangelo Buonarroti
Michelangelo Buonarroti
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Side 49<br />
Ærgerrighed, der røber sig i de sammentrukne Bryn, den sluttede Mund og det ildfulde<br />
Blik. Tillige er der noget Sørgmodigt over dette Fysiognomi, som anede den kloge og<br />
krigersk anlagte unge Mand, hvor mange Hindringer der i Tidens Løb vilde stable sig<br />
op mellem ham og hans Formaal.<br />
Af Sisto den Fjerde var Giuliano mistænkt som havesyg og æresyg, blev derfor<br />
mest anvendt til Sendelser, der holdt ham i Afstand. Dog var han ingenlude varigt i<br />
Unaade. Han synes at have været Onkelens Raadgiver angaaende dennes Planer til<br />
monumentale Kunstværker.<br />
La Sistina's første Udsmykning af de florentinske Malere er jo, som Navnet siger,<br />
Sisto's Værk. Men det berømte Kapel indviedes af Giuliano.<br />
Hans Indflydelse steg under Innocenzo den Ottende, der mest skyldte ham sit Valg.<br />
Den blev saa stor, at Gesandterne nu og da klagede over at maatte forhandle med<br />
to Paver.<br />
Ved Innocenzo's Død 1492 var Rovere Frankrigs Candidat til den pavelige Tiara.<br />
Han blev, som vi saa, ved de mest ublu Midler fortrængt af Borgia, der ikke var tilbøjelig<br />
til Overbærenhed med en overvunden Rival. Ti Aar varede Kampen imellem dem.<br />
Rovere trak sig først tilbage til sit Palads i Ostia, der staar endnu; fra Ostia flygtede han<br />
1492 til Frankrig for at undgaa et af de Ulykkestilfælde, der plejede at ramme ildesete<br />
Cardinaler. Han tog først til sit Bispedømme Aix, saa til Karl den Ottende og gjorde,<br />
hvad han evnede, for at bevæge Kongen til Indfald i Italien. Han haabede ved Karls og<br />
Ludovico Moro's Hjælp at faa Alessandro afsat, og han var i Kongens Følge, da denne<br />
1493 holdt sit Indtog i Rom.<br />
Han troede nu paa et forestaaende paveligt Tronskifte. Men Karl var altfor viljesvag<br />
og udygtig til at rokke Borgia's Magt. Skuffet forlod da Rovere sammen med Kongen<br />
Italien og levede nu syv Aar uvirksom, men i stadig fortærende Ophidselse, da<br />
Alessandro truede med at berøve ham hans gejstlige Jordegods og altsaa ogsaa<br />
Indtægterne deraf.<br />
Rovere nødsagedes til at forhandle med Paven. Det lod sig gøre paa Grund af den<br />
Indflydelse, han havde vundet ved det franske Hof. Han tilbød sin Hjælp til at faa Cesare<br />
gift med en fransk Prinsesse, og man var ved at komme overens, da Forstaaelsen<br />
pludselig brast. En Kamin i Vaticanet, der styrtede sammen over Paven, gav Anledning<br />
til Udbredelse af et Rygte om hans Død og til en Fremrykning af Ludvig den Tolvte's<br />
milanesiske Hær imod Rom for at sikre Roveres Valg. Da Paven kom sig, var hans<br />
Hævntørst vakt, saa Giuliano maatte skælve for sit Liv.<br />
1502 forsøgte Alessandro to Gange at lade Rovere myrde, én Gang i Genua, én<br />
Gang i Savona. Han sendte bl. a. en pavelig Galej derop med to skønne romerske<br />
Courtisaner ombord. Den kommanderedes af Francesco Troeco, der var indviet i alle<br />
Pavens Planer. Rovere modtog Indbydelse til et Besøg paa Galejen; men han holdt sig<br />
saa skjult, at end ikke det venezianske Timandsraads Politi kunde finde ham. Paven<br />
inddrog derfor til en Begyndelse Sinigaglia.<br />
Først da Alessandro døde, 28. August 1503, ilede Rovere fra sit Skjul til Conclavet.<br />
Cardinalerne kunde ikke blive enige, valgte derfor foreløbig den gamle syge Pio den<br />
Tredie, der døde efter 26 Dages Forløb. Han lod endelig Banen aaben for Giuliano.<br />
Denne oprettede med Cardinalerne Kontrakter om Tusinder og atter Tusinder af<br />
Dukater. 1. November 1503 blev han valgt og antog Navnet Julius eller Giulio den<br />
Anden. Han var 59 Aar gammel da, men lidenskabelig krigersk som en stridbar Yngling.<br />
Han vilde udvide Kirkestaten, derfor føre Krig og foretage Erobringer.