Michelangelo Buonarroti
Michelangelo Buonarroti
Michelangelo Buonarroti
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
Side 290<br />
Ikke mindre end sex Mænd er sysselsatte med at løfte det svære Kors og plante det<br />
i et Hul, som graves i Jorden. Tilvenstre stiger en Flok romerske Soldater, der lyder<br />
nogle ridende Officerers Befalinger, op ad en Høj. Nederst tilhøjre betragter en lille<br />
Gruppe af fire Kvinder medlidende den Pinte, medens foroven Skarer af Deltagende<br />
eller Nysgerrige enten staar samlede eller i tætte Klynger skrider nedad. Hver enkelt<br />
Skikkelse er ulasteligt tegnet; Grupperingen er sikkert udført uden tomme Mellemrum;<br />
men Landskabet er som altid hos <strong>Michelangelo</strong> træløst og trøstesløst. Det er ikke<br />
fladt, thi langstrakte Højders Linier giver Baggrunden et vist Liv. Men Jordsmonnet er<br />
ørkenagtigt, og ørkentrist som det er det Indtryk dette bestilte Arbejde gør.<br />
"Sauls Omvendelse" blev begyndt i Marts 1546 og fuldendtes neppe før 1550.<br />
eftersom Vasari fortæller, at <strong>Michelangelo</strong> var 75 Aar gammel, da han endnu malede<br />
derpaa, og at efter hans eget Udsagn var Arbejdet saare møjsomt for ham, da<br />
Freskomaleri ikke længer egner sig for Mænd, der har naaet et vist Alderstrin.<br />
Det maa dog siges, at dette Mesterens sidste Maleri staar højt over det<br />
foregaaende. Selve Æmnet gav Anledning til Udfoldelse af en Lidenskabelighed, som<br />
laa dybt i <strong>Michelangelo</strong>'s Natur, og som han ingen Anvendelse havde faaet for i<br />
Korsfæstelsesscenen.<br />
Vi er udenfor Damascus, hvis dejlige Haver Billedet rigtignok ikke giver Forestilling<br />
om, da der paa <strong>Michelangelo</strong>'s Stengrund Intet groer. Men der er i Billedet fyrigt Liv og<br />
et dobbelt, paa Jorden og i Himlen.<br />
Blændet af det Syn, der viser sig for ham, er Saul styrtet af Hesten, der forskrækket<br />
bortgalopperende indtager Maleriets Centrum. Saul ligger paa Jorden med Ansigtet<br />
mod Beskueren, holder Haanden for Panden, blændet og bedøvet af den Aabenbaring,<br />
han har havt. Et højst sindrigt Træk er det, at han ikke, som paa andre Malerier<br />
af Sagnet, retter Blikket op imod Jesus og de himmelske Skarer, der ligesom paa<br />
Dommedagsfresken udfolder sig over Skyerne, men grebet og svimmel endnu ruger<br />
over det overvældende Syn, der nu er blevet et indre.<br />
Rundt om den af Hesten faldne Saul er anbragt Grupper af Mænd og Kvinder i<br />
den heftigste Sindsbevægelse, der giver sig legemlige Udslag. Nogle stirrer betagne<br />
i Vejret, idet de forsøger at dække for deres Øjne; nogle har kastet sig ned; andre<br />
flygter skrækslagne i Løb. Betegnende for <strong>Michelangelo</strong> er det, at Kristus ikke med<br />
stille Overlegenhed aabenbarer sig i sin Himmel, men farer ned oppefra med Fødderne<br />
i Vejret og udbredte Arme; den højre Arm, som er udstrakt og hvis Haand befaler, synes<br />
at paabyde Saul Forfølgelsernes Stansning.<br />
I Himmelskaren her er der enkelte skønne Skikkelser. De er i malerisk Henseende<br />
ødelagte ved de Klædebon, med hvilke de er overmalte, men de har en Holdning,<br />
der udtrykker Grebethed og Andagt. En enkelt af Engleflokken, der svævende<br />
Kristus ganske nær strækker sine foldede Hænder tilbedende imod ham, røber den<br />
Grundfølelse, der havde bemægtiget sig den gamle Mesters eget Sind.<br />
12<br />
Male kunde <strong>Michelangelo</strong> ikke mere. Men endnu drog hans Livs Attraa ham til<br />
Skulpturen. Øjensynligt i en Tilstand af kristelig Optagethed stræbte han at sætte det ny<br />
Følelsesliv, der var blevet vakt hos ham, et haandgribeligt Minde. Denne Gang fulgte<br />
Heldet ham ikke.<br />
Han prøvede først paa Grundlag af et Par tegnede Skitser, der nu findes i Oxford, at<br />
fremstille en staaende Madonna, der holder Sønnens Lig opret foran sig ved at gribe