Michelangelo Buonarroti
Michelangelo Buonarroti
Michelangelo Buonarroti
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Side 264<br />
er den ene Fremstilling den mere skitserede, den anden udført i Enkeltheder med en<br />
Omhu, der Intet lader upaaagtet.<br />
Af Faetons Fald kendte <strong>Michelangelo</strong> en allerede da berømt Fremstilling paa en<br />
antik Sarkofag, der var opstillet i Araceli-Kirken. Denne har dog blot kunnet give ham<br />
Enkelthederne, som de bredte sig ved Siden af hinanden, medens han i sin Tegning<br />
lader Handlingen foregaa i tre Sfærer under hverandre, i Himlen, i Luften, paa Jorden.<br />
Nøje havde han desuden i italiensk Oversættelse læst Ovids mærkværdigt ypperlige<br />
og levende Fortælling af Begivenheden, som denne er beskrevet i Slutningen af<br />
Metamorfosernes første Sang og i den første Halvdel af den anden. Der er her hos<br />
Ovid en sprudlende rig Fantasi. Man forstaar, at Faeton, tirret af Epafus' spottende<br />
Tvivl om hans Oprindelse fra Solguden, først bevæger sin Moder Clymene til med Ed<br />
at forsikre sig, at Føbus er Ophav til hans Liv, saa selv begiver sig til Solens Palads<br />
og ved sit ømme Overhæng faar sin straalende Fader til at opfylde ham hvad Bøn han<br />
vil fremsætte. For sent føler Apollon Letsindigheden af dette Løfte, Faren, der truer<br />
Sønnen og foruden ham Himmel og Jord, naar Styring af Solvognen betroes ham, om<br />
saa blot en enkelt Dag.<br />
Dette er neppe skrevet med ringere Talent end <strong>Michelangelo</strong> har tegnet, om end<br />
med et helt anderledesartet. Ja der er i Skildringen af de overnaturligt ildfulde Solheste<br />
en Straaleglans, Tegneren umuligt kunde fremkalde, ligesom man næsten maa smile,<br />
naar man sammenligner den fattige, tomme lille Kærre paa Tegningen med den af<br />
Vulcan selv udhamrede Vogn. Den straaler med Hjulenes gyldne Axe og Sølv-Eger,<br />
med sin Guldkarm, indlagt med en hel Række Ædelstene, i hvilke Sollyset funkler.<br />
Skønt er her Apollons Uro og Faetons ungdommelige Fremfusenhed beskrevet;<br />
men mesterligst er Skildringen af Ynglingens fortvivlede Kørsel, da hin har mistet<br />
Herredømmet over de fire vældige Vingeheste - der hos <strong>Michelangelo</strong> naturligvis<br />
har mistet Vingerne. Hvorledes Himmel og Jord sættes i Brand, hvorledes Kilderne<br />
udtørres, Floderne koger, Bjergene spaltes, Byerne fortæres, Korn og Græs svides<br />
bort, Metallerne smelter, alt dette, der i Poesien er saa virksomt, kunde Tegneren jo<br />
ikke bringe eller vise os, Han har kun - temmelig vedtægtsret - antydet Floden Eridanus,<br />
hvor Faeton efter Sagnet styrtede ned, og i hvilken hans Lig blev funden, ved den<br />
Flodgud, der paa begge de ypperste Tegninger er anbragt i liggende Stilling forneden.<br />
Den første Sortkridtskitse har størst Ynde, fordi her Et og Andet er friskere, lettere<br />
antydet, som f. Ex. de nøgne Kvinders Skræk, der staaende paa Jorden bliver Vidner<br />
til Faldet. Men i det definitive Værk er Energien mere udpræget. Der er dog kun en<br />
Dag imellem de to Tegninger.<br />
Bladet har ligesom tre Etager: Øverst øjnes Zeus, ridende paa sin Ørn, drejende<br />
sit slanke unge Legem, saa det ses fra Siden, med sin løftede Højre slyngende Lynet<br />
imod den Ubehændige, der har kørt Helios' Vogn saa slet, at den nær havde stukket<br />
hele Jorden i Brand. Paa det første Udkast ses Zeus en face, Og Forbitrelsen er mindre<br />
udpræget i hans Holdning. Paa det andet er han vred som efter ham Kristus paa<br />
Dommedagsfresken.<br />
Midterfeltet optages af de nedstyrtende fire Heste, den faldende Vogn og den<br />
nedtordnede Faetons Legem, der har Hovedet nederst og som med sine Hænder<br />
uvilkaarligt søger at afbøde Stødet, der vil knuse hans Hjerneskal. Paa den første<br />
Tegning er vel Faldets Fart mesterligt givet, men Hestene skødesløst tegnede. Som<br />
deres Kroppe krummer sig, maa man se godt til, for at forstaa, det er Heste, som styrter<br />
ned, at der ikke mellem dem er et Vildsvin for Exempel. Rigtignok har man aldrig med<br />
sine Øjne set, hvorledes en Hest i den Situation holder sit Hoved og sine Lemmer.