Michelangelo Buonarroti
Michelangelo Buonarroti
Michelangelo Buonarroti
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Side 251<br />
min Sjæl, og fylder begge med saa megen Fryd (dolcezza), at jeg hverken kan føle<br />
Bekymring eller Dødsfrygt, saa længe jeg har det i min Erindring."<br />
Med de Tegninger af Skikkelser fra græske Myter: Faeton, Tityos, Ganymedes,<br />
som <strong>Buonarroti</strong> skænkede Cavalieri, fulgte Sonetter. En af dem er anført; i en anden<br />
hentydes til Navnet Cavalieri (A che piu debb io mai l'intensa vogla):<br />
"Hvorfor skal jeg længere kvæle alle disse hede Længsler med Klager eller<br />
mismodige Ord! Himlen, der gav Sjælen en saadan Lod, tillader Ingen at befri sig<br />
fra den hverken tidligere eller senere. Hvorfor attraar mit trætte Hjerte at smægte<br />
endnu længer. da Døden er os vis? Takket være disse Øjne bliver mine sidste Timer<br />
mindre kvalfulde; thi tungere end Glæde vejer jo min Lidelse, og kan jeg end ikke<br />
undfly det Slag, som rammer mig fra hine Øjne, saa træffer det mig dog kun som et<br />
halvt smerteligt, halvt sødt. Hvis jeg blot kan være lykkelig, naar jeg er overvunden og<br />
overvældet, hvad Under da, at jeg nøgen (ubevæbnet) og ensom bliver en bevæbnet<br />
Ridders Fange (Resto prigion d'un Cavalier armato)."<br />
Der er andre, værdifuldere, dog efter moderne Begreber alle noget kunstlede, Digte,<br />
som øjensynligt er rettede til Tommaso Cavalieri, saaledes de tre, der begynder:<br />
"Se nel volto per gli ochi il cor si vede", "Se 'l foco fusse alle bellezza equale"<br />
og "Sento d'un foco un freddo aspetto acceso". I dem spores en sky Ærefrygt for<br />
Skønhed, en utilfredsstillet Attraa efter Genkærlighed, og en ubestemt Skønhedens<br />
og Elskovens Metafysik, hvis digteriske Værd er betydeligt ringere end saadanne<br />
filosofiske Drømmeriers forekom Anno 1530. Analogier afgiver 300 Aar senere August<br />
v. Platen's Digte til Venner, ligesom der i hans Brevvexling spores Misforstaaelser fra<br />
Vennernes Side, som genkalder Poggio's og Cavalieri's Misstemninger.<br />
9<br />
Det var den lidenskabelige, men uskyldige Dyrkelse af disse unge Mænds Skønhed,<br />
som foranledigede et Overfald paa <strong>Michelangelo</strong> af Tidsalderens store Smædeskriver<br />
Pietro Aretino (1492 til 1556). Han var kunstnerisk anlagt, havde Sans for Storhed,<br />
havde hvad dengang betragtedes som bidende Vid, men hvad for os nærmest er<br />
kaadmundet Frækhed, havde Evne til satirisk Komedieskrivning, var i sin Tidsalder<br />
efterhaanden frygtet, badet og æret, som to Aarhundreder senere selve Voltaire; men<br />
han havde intet af Voltaires Idealer, førte ingen uegennyttig og ophøjet Kamp for<br />
Menneskelykke som han. Aretino's Ærgerrighed var at blive en Magt, og han blev det<br />
som Uddeleren af Ros og Dadel i sin Tid. Han kaldtes tilsidst divino. Han kunde regne<br />
mange af sin Tidsalders bedste Mænd til sine Venner: Tiziano, Sansovino, Sebastiano<br />
del Piombo, Vasari, Sodoma, Tintoretto. - <strong>Michelangelo</strong>'s Lovpriser, Benedetto Varchi,<br />
har over al Maade forherliget Aretino i en Sonet. Han modtog fast aarlig Understøttelse<br />
af Karl den Femte, af Hertugen af Urbino og endnu en fire fem italienske Stormænd,<br />
deriblandt den senere Pave Giulio den Tredie. Han fik dyre Gaver af Francois den<br />
Første og Kejserinde Isabella. Francesco af Urbino, hans Beskytter, bragte ham i<br />
personlig Berøring med Karl den Femte, der imponeret af denne Europas tidligste<br />
Journalist i stor Stil, lod ham ride paa sin højre Side i 1543 ved sit Indtog i Peschiera.<br />
Der findes paa Dansk en god lille Bog om Pietro Aretino hvis Forfatter, Johannes<br />
Dam, bruger megen Plads til at forsvare ham imod usandfærdige Beskyldninger i<br />
Datiden, som ingen Nulevende har nogen Interesse af at rippe op i. Aretino's Holdning<br />
overfor <strong>Michelangelo</strong> lader sig imidlertid ikke forsvare. Forfatteren til Bogen om Aretino<br />
har i sin Oversættelse af <strong>Michelangelo</strong>'s Vers selv fordømt denne Holdning. Han<br />
skriver: "Romeren Messer Tomaso (Cavalieri) blev i 1532, da <strong>Michelangelo</strong> var 57 Aar