Michelangelo Buonarroti
Michelangelo Buonarroti
Michelangelo Buonarroti
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Side 24<br />
Som Bestillingen ikke udgik fra et Kabinet, men fra et Lav, en folkelig Forening, og<br />
bragte Offenlighedens Friluft med sig. saaledes blev heller ikke det bestilte Kunstværk<br />
et Kabinetstykke, men et Friluftsmindesmærke om Borgersind og folkelig Kunstsans.<br />
Donatello (egenlig Donato di Betto Bardi) fødtes 1386. Hans Fader Niccolò, der<br />
tilhørte Urtekræmmerlavet, tog lidenskabeligt Del i de florentinske Partikampe, ja<br />
blev dømt til som Landsforræder at slæbes til Retteretedet ved en Æselshale og<br />
halshugges. Han unddrog sig ved Flugt denne Dom. 1380 blev Retssagen optaget<br />
paany, og den Dømte kendt uskyldig.<br />
Historisk er San Giorgio et Minde om den krigersk bevægede Tidsalder, der gik forud<br />
for Donatello's Opvæxt i Florents. Denne stolte Yngling med den lange fiorentinske<br />
Hals er en ægte Landsmand af Den, hvis Mejsel gav ham Liv. Donatello har øjensynligt<br />
havt saadanne elegante og krigerske Skikkelser for Øje. Men Sjælen i dette Kunstværk<br />
er hans egen Sjæl. Det Bedste deri stammer fra hans Indre. Al Renæssancens<br />
indenfra udstrømmende og overstrømmende Kraftfylde og Selvfølelse er personliggjort<br />
i den unge Krigers Mod. Opmærksom, med optrukne Øjenbryn og rynket Pande, men<br />
sorgløs. uden noget Angrebsvaaben i sin Haand, afventer hans Dragens Komme. Han<br />
tænker lidet paa, at Drager ikke har noget Menneskehjerte og aldrig giver Pardon.<br />
Skødesløst støtter han det store Skjold med et Par Fingre af den venstre Haand,<br />
medens den højre Arm og den vaabenløse højre Haand roligt ligger ned langs Siden.<br />
Holdningen er rent defensiv, men Blikket truende i Vrede. Alt det Frygtelige ligger<br />
i Ansigtets Udtryk alene. Men dette Udtryk giver Bevægelsen i Hvilen, og medens<br />
Statuen som Helhed virker ved det Sluttede, Sammentrængte, Holdbare i dens Masse<br />
(den frembyder Intet, som i Tidens Løb kunde stødes af eller beskadiges alvorligt), er<br />
der i Udtrykket en Lyrik, som sætter denne arkitektoniske Plastik i Gang, ja besjæler<br />
endog det meget i og for sig Livløse ved Figuren: Skjold, Brystharnisk. Arm- og<br />
Ben-Skinner. Støtten staar der som et Udtryk for ædel, krigersk Ungdom, som en<br />
heroisk Idé, en pansret Tanke. Man forstaar, at Pansersmedene har bestilt den. Den<br />
minder i sin Menneskelighed om de beundringsværdige florentinske Arkitekturværker,<br />
der er en Mellemting mellem et Palads og et Kastel.<br />
San Giorgio er Skaldyret som heltemodig Menneskeskikkelse, Pansermennesket,<br />
ligesom man kalder Kentauren Hestemennesket. Og Talen er ikke her om et<br />
Skælharnisk, der nøje slutter om Kroppen, men om et Pladeharnisk, saa man mindes<br />
visse græske Fremstillinger af Perseus.<br />
(note: I Acta Sanctotam (Aprilis, Tome 3, S. 105) finder man blandt Fortællingerne<br />
om de Helgene, der afhandles under 23. April, en Redegørelse for Legenden om<br />
den hellige Georg: Veniamus ad fabulæ totius originem, picturam scilicet vel statuam<br />
S. Georgii, in qua aliquando pedester, sæpius equester conspicitur gladio et lancea<br />
draconem conficiens inspectante rem eminus persona muliebri regio habitu adornata).<br />
I denne Skikkelse er da et middelalderligt Element (den snevre Rustning. den<br />
djærve, skrævende Stilling) forenet med et klassisk Element og med et rent florentinsk.<br />
San Giorgio sammensmelter Middelalderens Riddervæsen med Antikens harmoniske<br />
Ro og Renæssancens aristokratiske Moral. At her ogsaa findes Glimt af noget<br />
Græsk, vil man maaske vanskeligt faa fat paa; men man sammenligne Skikkelsen<br />
med Shakespeares Harry Percy. Denne er helt ugræsk, den engelske Renæssances<br />
Sidestykke til Achilles; Donatellos San Giorgio staar midt imellem.<br />
For mer end en Menneskealder siden skrev jeg om denne Statue: "Den Kultur for<br />
hvilken den er et Udtryk, viser sig stedse mere som den eneste solide efter Oldtidens<br />
Civilisation. Naar det tyvende Aarhundrede, som snart oprinder, skal søge sig et