Michelangelo Buonarroti
Michelangelo Buonarroti
Michelangelo Buonarroti
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
1<br />
Digteren<br />
Side 239<br />
Ikke Alt, hvad der levede i <strong>Michelangelo</strong>'s Indre af Attraa, af Lidenskab, af Hang til<br />
at beundre, ikke heller hvad der havde ophobet sig i ham af Ironi og Humor, lod sig<br />
meddele i den bildende Kunst, som han drev den i dens Hovedformer, Skulptur og<br />
Maleri. Der var jævnlig Noget, der kogte i ham, som krævede et Afløb i kunstnerisk<br />
Form af anden Art, stærke Følelser, der ikke lod sig udtrykke med Mejsel eller Pensel,<br />
men blev til Ord og Klang, som kun Pennen kunde fæstne. Endelig var der Udbrud<br />
af Selvironi og Galgenhumor, for hvilke en epigrammatisk Udtryksmaade var den, der<br />
uvilkaarligt fordredes af hans Stemning.<br />
Hans Drengeaars Beskytter, Lorenzo de' Medici, havde trods sin Stilling som<br />
Statsmand skrevet italienske Vers, baade Kærlighedsdigte og andre Poesier, og havde<br />
forsvaret og forherliget det italienske Sprog, som da endnu førte en haard Kamp<br />
mod det latinske langt mere ansete. Han havde kaldt det Italienske et skønt og vel<br />
klingende Tungemaal, som af Dante, Petrarca og Boccaccio havde modtaget den<br />
poetiske Indvielse. Angelo Poliziano, der holdt meget af den unge <strong>Buonarroti</strong>, var ikke<br />
mindre ivrig end Lorenzo for at indpuste den ikke-latinske Digtning nyt Liv, og gennem<br />
ham er Ynglingen tidlig bleven indviet i Kunstens Hemmeligheder. Han blev saa stærkt<br />
greben af Poliziano's Digtning, at han i sine Stanzer, der priser Landlivet (Nuovo piacere<br />
e di maggiore stima), har efterlignet den Lovprisning af Naturen, som Poliziano havde<br />
istemt i Stroferne 17 til 21 af sit Digt Giostra.<br />
Disse Stanzer af <strong>Michelangelo</strong>, i hvilke forøvrigt hans eget Væsen hurtigt bryder<br />
igennem Efterligningen og aabenbarer sig i Uviljen mod det Liv, der ikke føres i<br />
Overensstemmelse med Naturen, er lidet tilfredsstillende for den moderne Læser, da<br />
én Allegori her er knyttet til den anden. I den bildende Kunst iklædte hans Allegorier<br />
sig jo saa kraftig legemlig Form, at de neppe var til at skelne fra levende Mennesker,<br />
I hans Poesi forsøger han forgæves at levendegøre Abstractioner som Hvorledes? og<br />
Maaske. Han kalder dem Giganter, saa høje, at de tragter efter at naa Solen. Slaaende<br />
er det derimod, naar han etsteds, hvor han taler om Tvivlen siger, at "Hvorfor" er magert,<br />
og bærer mange Nøgler ved Beltet, men da de ikke passer, filer "Hvorfor" paa alle<br />
Laase.<br />
Andre af Lorenzo's Kreds som Commentatoren til Divina Commedia, Christoforo<br />
Landino, og som Pico della Mirandola indførte tidligt <strong>Michelangelo</strong> i Dantes Poesi.<br />
Og her mødte han Aand af sin egen Aand, samme Stolthed, Strenghed, Selvfølelse,<br />
samme Sværmeri for Skønhed og høje Dyder, samme Hang til at fordømme foragtelige<br />
Mennesker og personlige Fjender ned i det dybeste Helvede. Han har læst Dante atter<br />
og atter, saa han tilsidst blev en anset Dantekender; han har gjort Firenze det Tilbud at<br />
rejse den store Digter et ham værdigt Monument, hvis hans Kiste, som man baabede,<br />
blev overladt hans Fødeby af Ravenna, og han har til Ære for Dante skrevet et af<br />
sine smukkeste Digte. Naar han sjældent har skrevet i Terziner, "Den guddommelige<br />
Komedie"'s Versemaal, saa beroer det paa, at paa hans Tid var Petrarca's lyriske Stil og<br />
Versbehandling trængt fuldstændigt igennem. Petrarca's Form var bleven forbilledlig,<br />
og vilde man kortelig med et Par Navne særtegne Arten af <strong>Michelangelo</strong>'s Poesi, kunde<br />
det siges, at Aanden i den er Dantes, indsmeltet i en Form, der stammer fra Petrarca.<br />
Paa Dansk lyder Sonetten til Dante saaledes:<br />
Fra Himlen kom han, og endnu i Live