Michelangelo Buonarroti
Michelangelo Buonarroti
Michelangelo Buonarroti
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Side 214<br />
Sibyllerne var jo i Virkeligheden græsk-romerske Sagnskikkelser, ikke<br />
gammeltestamentlige, som de blev paa <strong>Michelangelo</strong>'s Loft. Hos Raffaello er der<br />
her som andensteds en Genfødelse af Antiken som Livsrigdom og Livsglæde. Hans<br />
Englebørn er halvvejs Amoriner. I sine erotiske Sonetter efterligner Raffaello ganske<br />
vist ligesom <strong>Michelangelo</strong> Petrarca; men der er den Ejendommelighed ved Udtrykkene<br />
for Raffaello's Erotik i Sammenligning med <strong>Buonarroti</strong>'s, at ogsaa Mindelser fra Ovids<br />
Amores spiller ind med.<br />
Helt tilhører dog Raffaello ikke Livsglæden, ja end ikke Renæssancen. Som<br />
<strong>Michelangelo</strong> snart ved sine "Dagstiders" Fremstilling af Liv som Kval peger ud over<br />
Renæssancen, saaledes peger Mesteren fra Urbino i sin hellige "Cæcilia" (fra 1513;<br />
nu i Bologna) frem mod den Baroktidens Kunst, der udtrykker Ekstasen, længselsfuld<br />
Hengivelse eller vellystig Hensynken, som i Bernini's hellige "Teresa" i Santa Maria<br />
della Vittoria i Rom.<br />
12<br />
Hvor dyb og alvorlig Kærligheden til Antiken og til Alt, hvad der i Rom var levnet af<br />
Minder fra den store Oldtid, var hos Raffaello, derom vidner ikke blot Beretningerne om<br />
den Samvittighedsfuldhed, hvormed han opfyldte Pavens Hverv at være disse mægtige<br />
og skønne Levningers Conservator, men det Memoriale, der vistnok med Rette<br />
tilskrives ham, og hvori han udtaler sin Begejstring for den værdifulde antike Arkitektur,<br />
sin Sorg over hvorledes Vandalisme har tilintetgjort de værdifuldeste Bygninger lige op<br />
til hans egen Tid, og hvori han udvikler, hvorledes man bør gaa tilværks, naar man vil<br />
maale og aftegne hvad der er levnet af ypperlige Oldtidsværker.<br />
Han harmes her over, at Romerne i lange Tider selv ikke har udvist mere Pietet<br />
overfor Marmorskatte end Goter og Vandaler. Og hans Uvilje mod Goterne fører<br />
ham til Uvilje mod den gotiske Stil. Hvad han kalder den tyske Arkitektur maa være<br />
Gotiken; thi han betegner Spidsbuen som Særkendet for denne Stil, og Spidsbuen<br />
misbilliger han dels som langt svagere i Bæreevne end Rundbuen, dels som efter hans<br />
Mening ugratiøs. Desuden saarer det hans klassiske Smag, at medens man i Oldtiden<br />
anvendte de skønneste Ornamenter, bruger "Tyskerne" daarligt gjorte smaa Figurer<br />
og Fabeldyr til at bære en Bjælke og smagløst Bladværk til Udsmykning.<br />
I denne Fordømmelse af Gotiken, som har et Vrængbilled af gotisk Kunst for<br />
Øje, maa det anses for sandsynligt at <strong>Michelangelo</strong>, trods sin Ulyst til Enighed med<br />
Raffaello, vilde have stemmet fuldstændigt overens med sin yngre Medbejler. Man kan<br />
slutte sig dertil af den Ringeagt, <strong>Michelangelo</strong> i de Samtaler, Francisco de Hollanda<br />
har gengivet, udtaler for nordisk Kunst.<br />
Trods alle dybe Forskelligheder mellem Geniet fra Caprese og Geniet fra Urbino,<br />
udfoldedes de begge først i Rom, inddrak romersk Luft, indsugede romersk Aand,<br />
og stod deres Liv igennem under Indflydelse af den Oldtidskunst, hvis Genfødelse<br />
Renæssancen var.<br />
I Bogen Den franske Æsthetik i vore Dage (1870) blev der med Hensyn til Forholdet<br />
mellem <strong>Michelangelo</strong> og Raffaello udtalt følgende: "Der er noget Fællesmenneskeligt,<br />
som unddrager sig Forholdenes Indflydelse, fordi det kan findes hos alle Mennesker<br />
og i alle Lande. Da Racespaltningen ikke kan spalte den altomfattende Enhed, bliver<br />
det umuligt at søge en sidste Forklaringsgrund til Geniet i Racen. Da heller ikke<br />
Tidsforskellen kan tilintetgøre det Fællesmenneskelige, bliver det muligt, at der mellem<br />
to Enkelte i forskellige Tider og Lande kan være større Slægtskab end mellem to<br />
samtidige Landsmænd. <strong>Michelangelo</strong> er visselig nærmere i Slægt med Beethoven end