Michelangelo Buonarroti
Michelangelo Buonarroti
Michelangelo Buonarroti
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Side 188<br />
derved, at Hvælvingen har slaaet Revner, og Vand er sivet ind. I ethvert Tilfælde har<br />
Billedet mistet noget af sin Substans. Men det Hemmelighedsfulde, Overjordiske ved<br />
denne Legemlighed, der virker som et Aandesyn, er bevaret.<br />
Dette Maleri, der i Tidsordenen er det sidste, efter det ideelle Indhold det første,<br />
anslaar den Grundaccord, som er den hele Loftdekorations. Af Loftets ni store Malerier<br />
er dette det eneste, som optages af én enkelt Skikkelse, Skaberen, fra hvem Alting<br />
udgaar. Han har ingen om sig eller med sig, for sig eller bag sig, han er Ophav. Loftet har<br />
andre Skikkelser, hvis Indres Ensomhed er betonet. Men kun denne Skikkelse er ogsaa<br />
i udvortes Mening alene. Guden her er Urkraft, Urgrund, Aarsag; han er Urformen og<br />
Urbilledet.<br />
Som Condivi fortæller, kom Giulio ofte for at se, hvorledes det gik med Arbejdet;<br />
klatrede op ad Stiger, lod <strong>Michelangelo</strong> række sig Haanden, saa han kunde træde op<br />
paa Stilladset. Arbejdet gik Paven altfor langsomt. Han kogte af Utaalmodighed efter<br />
at se det fuldendt. Giulio spurgte en Dag, naar <strong>Michelangelo</strong> var tilsinds at afslutte<br />
Værket? - "Naar jeg kan," lød det lakoniske Svar. Dog Paven lod sig ikke sige. Da<br />
<strong>Buonarroti</strong> var saa vidt, som vi hidtil har fulgt ham, da alle Malerierne i det lange<br />
Midterfelt var udførte, krævede Paven, som jo ikke kunde vinde noget Overblik over<br />
dem deroppe ved Kunstnerens Side, at han skulde lade Stilladset bryde ned, saa<br />
Virkningen kunde bedømmes. Han vilde rimeligvis ogsaa høre, hvad Romerne sagde<br />
derom.<br />
Intet Under, at <strong>Michelangelo</strong> vægrede sig. Ikke Halvdelen af hans Arbejd var jo<br />
tilendebragt. Og det er ikke blot Narre, man ikke skal lade se halvgjort Arbejd. Dog<br />
Paven tordnede: "Du har vel Lyst til at jeg skal kaste dig ned fra Stilladset!" Der var<br />
intet andet at gøre end at føje sig.<br />
Stilladset blev taget ned. og Kapellet blev den første November 1509 aabnet for de<br />
Nysgerrige som for de Kunstelskende og Kunstforstandige.<br />
Hele Rom strømmede til for at se, hvad den ensomme Mester havde malet i<br />
mindre end et Aar. Da den for stor Kunst modtagelige Befolkning oversaa det, var<br />
Enthusiasmen almindelig. De Kunstforstandige begreb nu ogsaa, at <strong>Michelangelo</strong><br />
ikke havde kunnet bruge Hjælpen fra Florents. En Englænder har sagt Som ingen af<br />
Bejlerne var i Stand til at spænde Odysseus's Bue, saaledes var kun én Haand i Stand<br />
til at føre <strong>Buonarroti</strong>'s Pensel.<br />
7<br />
Blandt det meget, som forbauser Den, der grubler over Værket, er Knapheden af den<br />
Tid, hvori det er malt. Man lade sig nemlig ikke af Udtrykkene i Kontrakten af 1508<br />
forlede til den Tro, at <strong>Michelangelo</strong> paa dette Tidspunkt virkelig var i Stand til at begynde<br />
Maleriet. Den 10. Maj har han i det Højeste begyndt at søge Hjælpere. Forberedelserne<br />
med Loftets Pudsning og med Opførelsen af de to Stilladser tog Tid. Udførelsen af de<br />
mange Carton'er tog selvfølgelig Maaneder. Da der endelig begyndtes af Vennerne fra<br />
Florents, udkrævedes tilmed adskillige Uger, før det saas, at deres Arbejd var spildt,<br />
og det tog Tid at rive dette Arbejd ned, saa Mesteren kunde begynde forfra.<br />
Det Tidspunkt, da Florentinerne blev afskedigede, maa ligge lige op til Januar 1509.<br />
Thi der gives et Brev fra <strong>Michelangelo</strong> til Faderen af 27. Januar 1509, i hvilket han blandt<br />
andet sknver: "Nu har jeg i et helt Aar ikke faaet en Grosso (en Hvid) af Paven; jeg<br />
kræver ikke noget, da mit Arbejd (i Sistina) ikke skrider frem, og jeg mener derfor heller<br />
ikke at fortjene noget." I dette Brev hedder det videre: "Herfra er i disse Dage Maleren<br />
Jacopo (Indaco), hvem jeg havde ladet komme, afrejst, og da han her har beklaget sig