Michelangelo Buonarroti
Michelangelo Buonarroti
Michelangelo Buonarroti
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Side 168<br />
bekendt, at den florentinske General Malatesta Baglioni som Højforræder havde solgt<br />
Paven Adgangen til Byen. De Ni, som fordelte Tropperne paa Murene og Bastionerne<br />
og anviste hver Anfører hans Post, hans Levnedsmidler og hans Ammunition, havde<br />
givet Malatesta otte Stykker Skyts til Forsvar for Bastionerne paa San Miniato. Han<br />
anbragte imidlertid Kanonerne ikke paa Højen, men ved dens Fod, og satte intet<br />
Betjeningsmandskab ved dem. Da <strong>Michelangelo</strong> saaledes saa Forræderiet for sig med<br />
blotte Øjne, besluttede han at trække sig ud af Sagen og forlade Florents. Han meddelte<br />
Rinaldo Corsini sine Tanker, og denne sagde: "Jeg vil tage bort med Jer". De tog Penge<br />
til sig, steg til Hest, og da de blev standsede ved Porten, raabte en af Vagten: "Det er<br />
en af de Ni, lad ham passere! det er <strong>Michelangelo</strong>."<br />
I alt dette har man de rationelle Grunde til Kunstnerens Flugt. Den irrationelle stikker<br />
Hovedet frem i et samtidigt Brev, rettet fra Venedig, hvorhen han var tyet, til hans gode<br />
Ven Giovan Battista della Palla i Firenze, den Mand, der opkøbte Kunstsager i Italien<br />
for Francois den Første, og som derfor jævnlig rejste til Frankrig:<br />
"Battista, kæreste Ven, jeg tog bort derfra (fra Firenze), som jeg troer, I véd, for<br />
at rejse til Frankrig, og efter min Ankomst til Venedig har jeg indhentet Oplysning om<br />
Vejen, og det blev mig sagt, at man herfra maa passere gennem tysk Land, og at<br />
Rejsen er vanskelig og farlig. Derfor har jeg tænkt at spørge Jer, om I endnu er tilsinds<br />
at rejse, og hvor jeg i saa Fald kan vente Jer; vi kan da tage afsted i Fællesskab.<br />
Jeg er gaaet bort fra Firenze uden at give en eneste af mine Venner et Vink derom,<br />
og ganske udenfor Ordenen. Som I véd, vilde jeg under alle Omstændigheder gaa til<br />
Frankrig, og da jeg allerede flere Gange forgæves havde krævet Orlov, var jeg bestemt<br />
paa at afvente Krigens Ophør. Men Tirsdag Morgen d. 21. September kom der En ud<br />
af Porta San Nicolò' og sagde mig i Øret, at jeg ikke kunde blive længer, dersom jeg<br />
vilde redde mit Liv. Og han fulgte mig hjem og spiste der med mig og skaffede mig<br />
Heste, og forlod mig ikke, før han vidste mig sikker udenfor Firenze, da han viste mig,<br />
at dette var til mit Bedste. Om det har været Gud eller Djævelen, véd jeg ikke Her<br />
møder os den hemmelighedsfulde Budbringer, der ogsaa før i <strong>Michelangelo</strong>'s Liv har<br />
indledet en pludselig Flugt. Et og andet senere udtalt synes da fremført til Dækning af,<br />
at <strong>Michelangelo</strong> deserterede fra sin Post under Indtryk af Panik.<br />
For at undgaa Besøg og Ceremoniel holdt <strong>Buonarroti</strong> sig i Venedig ganske tilbage,<br />
tog sig en afsides liggende Bolig paa Øen Giudecca. Dog Regeringen sendte strax to<br />
Adelsmænd for i Republikens Navn at hilse paa ham og tilbyde ham, hvad han eller<br />
hans Ledsagere maatte ønske. Efter Vasari skal Dogen have bedet ham tegne en Bro<br />
for Rialto, og han have leveret et Værk, der var beundringsværdigt saa vel ved dets<br />
Bygningsmaade som ved dets Udsmykning.<br />
Imidlertid erklærede Signoriet i Firenze tretten Borgere fredløse, der havde forladt<br />
Byen uden Orlov, og truede med Inddragelse af deres Ejendom, <strong>Michelangelo</strong>'s Navn<br />
var af Skaansel ikke iblandt dem, og efter en Forordning af 16. November 1529 synes<br />
det, som Regeringen vilde nøjes med at berøve ham hans Stilling og Løn.<br />
Det var den nemlig yderst magtpaaliggende at faa ham tilbage, og den skrev i den<br />
Anledning til sin Gesandt i Ferrara, medens samtidigt Frankrigs Gesandt i Venedig<br />
gjorde sin Konge opmærksom paa, at nu var Lejligheden der til at faa <strong>Michelangelo</strong><br />
i fransk Tjeneste - hvad vi dog ikke véd om Francois den Første gjorde noget Skridt<br />
for at opnaa.<br />
Imidlertid foretog i Florents den store Kunstners Venner, hvad de formaaede, for at<br />
sikre ham hans Ejendele, hvis Konfiskation var at frygte. Der existerer endnu en Liste<br />
over Beholdningen af Vin, Hvede og Bohave, som hans Tyende Catarina har overgivet