Michelangelo Buonarroti
Michelangelo Buonarroti
Michelangelo Buonarroti
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Side 156<br />
Forsidens Bredde, saa Gravmælet nødvendigvis kun vilde fremtræde som en noget<br />
fremspringende Vægprydelse.<br />
I Stedet for de siddende Frifigurer Og Kapellet med Englestatuerne skulde nu træde<br />
et med Halvsøjler forsynet højere Stokværk for Pavens Bisættelse. Mandorla'en med<br />
den hellige Jomfru og Barnet faldt bort med det hele Mindesmærkes skønne langlige<br />
Form. Og for Monumentet i denne magtstjaalne Skikkelse udbad Kunstneren sig nu<br />
tilmed en meget længere Frist end for Udførelsen af den forrige, allerede forringede,<br />
Plan; han behøvede nu sex Aar, altsaa Tid til 1523.<br />
Med andre Ord: Hans Agt er den, nu først at samle sig om Udførelsen af Facaden.<br />
Han genoptager sin Ungdoms arkitektoniske Studier, søger bl. a. Vejledning hos<br />
Lorenzo Malaspina som sagkyndig i Bygningskunst, og han har den Tilfredsstillelse, at<br />
Paven og Pavehoffet gaar ind paa ethvert Krav om Selvstændighed, som han stiller.<br />
Hvad Paven forlanger af ham, er kun en Forelæggelse af hans Plan, for at en<br />
mundtlig Afgørelse kan træffes. Han anmodes om i Fællig med Baccio d'Agnolo, der<br />
ledede Byggeriet paa Domkirken, at træffe sammen med Leo i Montefiascone.<br />
Med sin Særhed og Stejlhed giver han Afslag: Baccio's Tilstedeværelse er<br />
tilstrækkelig; hvad han aftaler, vil <strong>Michelangelo</strong> paa Forhaand give sit Samtykke til. Men<br />
Baccio, som naturligvis har forudset, at den vanskelige Kunstner aldrig vilde erklære sig<br />
tilfreds med en Afgørelse, der blev truffet i hans Fraværelse og uden hans udtrykkelige<br />
Godkendelse, erklærede, ikke at ville tage afsted alene.<br />
Der skrives da i November 1516 til <strong>Buonarroti</strong>, at Paven anser hans Nærværelse for<br />
nødvendig og selv vil tale med ham; han maa skynde sig at komme, før det pavelige<br />
Hof vender tilbage til Rom. Der gives maaske for at opildne ham - Vink om en "Ven",<br />
der gerne vil krydse hans Planer, og om Hindringer, der ellers kan true. <strong>Michelangelo</strong><br />
lover da at komme strax, men slaar derefter om paany og sender Afbud. Buoninsegni<br />
bliver ude af sig selv derover, tager sig det saa nær, at han føler sig beskæmmet og<br />
forfalder til Tungsind.<br />
Der er her noget forvirrende ved <strong>Buonarroti</strong>'s Halsstarrighed. Han har jo netop i<br />
November gjort store Bestillinger paa Marmor i Carrara, og han er sikker paa, i Rom<br />
at finde god Modtagelse og rede Penge. Man kom ham desuden paa enhver Maade<br />
i Møde. Baccio er (som Broderen Buonarroto 1. Januar 1517 forsikrer) rede til helt at<br />
føje sig efter ham, Paven er villig til at gøre ham Arbejdet saa let og bekvemt som<br />
muligt: Baccio Baglioni og Baccio Bigio skulde overtage Quadraturen, <strong>Michelangelo</strong><br />
kun paatage sig den plastiske Udsmykning; ja Paven vilde nøjes med Hovedfigurerne<br />
fra hans Haand; for de øvrige kunde han give Modeller til sine Hjælpere. - Saaledes<br />
hedder det 9. November 1516.<br />
Da man øjensynligt har havt en tydelig Følelse af <strong>Buonarroti</strong>'s Uvilje mod om saa blot<br />
at rejse sammen med en anden, stedse mere menneskesky som han blev, opfordrer<br />
man ham fra Rom nu kun til at komme alene. Han overvinder sig til at foretage den lille<br />
Rejse, og viser Paven en Tegning som bliver godkendt.<br />
16<br />
Man maa med Rette sige: han overvinder sig. Thi der er efterhaanden steget et Had<br />
op i ham til Familien Medici (og til Pave Leo som dens Repræsentant), der har berøvet<br />
ham Arbejdsglæden. Paa Julius-Gravmælet arbejdede han trægt eller slet ikke, fordi<br />
Planen dertil var bleven ham fremmed, var skrumpet ind, og fordi han ikke følte stærkt<br />
eller dybt for Mindet om Giulio den Anden.