Michelangelo Buonarroti
Michelangelo Buonarroti
Michelangelo Buonarroti
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Side 141<br />
Kirkefyrstens. Nicher og Piller forkynder i Forening en Cæsars og en Mæcenas's<br />
Hæder. Mangen En troede da ogsaa, at naar Giuliano della Rovere som Pave<br />
havde antaget Navnet Julius var det, fordi Cæsars Skikkelse foresvævede ham.<br />
Nichernes Sejrsgudinder, Pillernes lænkede Atleter, hvad enten nu ogsaa de skal<br />
betegne sørgende Kunster og Videnskaber eller simpelthen overvundne Modstandere<br />
i deres afmægtige Harme, forkynder som med én Mund, at Kirkefyrsten, der officielt<br />
er Fredsfyrsten, for <strong>Michelangelo</strong> har staaet som det, han i Virkeligheden var, den<br />
energiske Krigsfyrste, hvis Hu mindre stod til Fredens Palmer end til Hæderens Krone.<br />
1503 saa Machiavelli ved et af Pavens Indtog i hans By Tabernakler, Triumfbuer<br />
og Templer rundtomkring. Da Giulio den Anden fra sit Felttog imod Bologna vendte<br />
tilbage til Rom, holdt han sit Indtog gennem tretten Triumfbuer, der var i Slægt med det<br />
planlagte Gravmæle. De havde til Indskrift: "Divo Julio, P. M., expulsori tyrannorum".<br />
Ogsaa Cæsar havde jo været Pontifex Maximus.<br />
Det var god kirkelig Tradition at sammensætte det kristelige Tilbehør af hedenske<br />
Bestanddele. I den gamle Basilica for San Pietro fandtes allerede Antonio Filaretes<br />
Broncedøre med deres Fremstillinger af Ovids Forvandlinger, Leda med Svanen<br />
endog; de overflyttedes blot til Bramantes nye Kirke. Ja selve Pavens Tronstol cathedra<br />
Petri, der fra den gamle Basilica blev flyttet til San Pietro, har paa Rygsiden som paa<br />
Lænerne smaa Elfenbens-Firkanter, der forestiller Kentaurkampe og Hercules' tolv<br />
Bedrifter.<br />
Med Urette forbausedes derfor Erasmus under hans Ophold i Rom over i det<br />
pavelige Kapel i Giulio den Anden's Nærværelse at høre en Prædiken, i hvilken der<br />
ikke taltes om Kristi Død paa Korset, men om Ifigenias Ofring og om Marcus Curtius's<br />
Heltedød. Erasmus skrev om Paven: "Han kriger, triumferer og spiller fuldstændigt<br />
Julius."<br />
3<br />
Det Forunderlige er, at da <strong>Michelangelo</strong> udførte den første Skitse, vi besidder,<br />
havde Paven endnu ikke vundet en eneste Sejr, ikke erobret en eneste Provins,<br />
end ikke udstedt en Krigserklæring. Vidste man ikke bedre, skulde man tro, at<br />
Giulio havde betroet sin Billedhugger sine hemmelige politiske Planer, siden denne<br />
lod ti Sejrsgudinder udraabe ham som Sejrherre, før han endnu havde draget sit<br />
Sværd. <strong>Michelangelo</strong> har da gennemskuet Pavens Inderste, før nogen anden havde<br />
gennemtrængt det, og han har forstaaet at læse Bullen fra 10. Januar 1504, hvori Giulio<br />
hævder Kirkens ufortabelige Ret til alt det Krongods, der i Tidernes Løb var blevet den<br />
fraranet og nu havdes inde af Voldsherrer.<br />
Allerede Aar 1503 havde Paven truet med at ophidse alle Kristenhedens<br />
Magtbavere mod dem, der havde forgrebet sig paa Kirkens Ejendom og erklæret,<br />
han ikke vilde raste, før han havde gjort Ende paa Kirkens Vanære og Kirkegodsets<br />
Udstykning. Det gjaldt hans egen Ære, havde han sagt, og Machiavelli, der har<br />
opskrevet hans Tordentale, havde selv bevist ham, at gav han efter, var han for<br />
Fremtiden kun "Venezianernes Kapellan".<br />
<strong>Michelangelo</strong> maa have set ham sprude Ild og have hørt hans Vrede rulle. Han har<br />
ikke ventet, til Giulio i Virkelighedens Verden havde vundet Sejre, sal Billedhuggeren<br />
kunde givet Skikkelserne paa Gravmælet en historisk colorit. Han bekymrede sig<br />
ikke i mindste Maade derom. De allegoriske Skikkelser tillod ham at fremstille nøgne<br />
Legemer, hvad der var hans Lyst som Kunstner, og at gaa i Antikens Spor, hvad der<br />
var ham en Tilfredsstillelse som Aand.